Би́тва за Ки́їв (1943) — великомасштабна битва Червоної армії та Вермахту, що відбулась у період з 3 по 13 листопада 1943 року. У радянській військовій історії знана як Київська наступальна операція. З радянського боку у битві брали участь війська 1-го Українського фронту під командуванням генерала Ватутіна та Перша окрема чехословацька бригада. У ході операції Києвом оволоділи солдати Червоної армії.
Київська наступальна операція | |||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Німецько-радянська війна | |||||||
![]() Радянські солдати готують плоти для форсування Дніпра, 1943 рік | |||||||
Координати: 50°27′00″ пн. ш. 30°31′24″ сх. д. / 50.4500000000277779577118054° пн. ш. 30.523333333361° сх. д. | |||||||
| |||||||
Сторони | |||||||
![]() | |||||||
Командувачі | |||||||
![]() ![]() | |||||||
Військові сили | |||||||
4-та танкова армія | 1-й Український фронт | ||||||
Втрати | |||||||
16,992 загиблих, поранених і зниклих безвісти | 118,042 загиблих, поранених і зниклих безвісти |
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlUxTHlWRU1DVTVNQ1ZFTUNWQ1JDVkVNU1U0TVNWRU1DVkNNQ1ZFTUNWQ1F5VkVNQ1ZDTVNWRU1DVkNRaVZFTVNVNFExOGxSREFsUWtNbFJEQWxRalVsUkRBbFFrTWxSREFsUWtVbFJERWxPREFsUkRFbE9UWWxSREFsUWpBbFJEQWxRa0lsUkRFbE9FTWxSREFsUWtRbFJEQWxRa1VsUkRBbFFqTWxSREFsUWtWZkpVUXdKVUpCSlVRd0pVSkZKVVF3SlVKREpVUXdKVUpHSlVRd0pVSkNKVVF3SlVJMUpVUXdKVUpCSlVReEpUZ3hKVVF4SlRnelh5VkVNQ1ZDTWw4bFJERWxPREV1SlVRd0pUa3hKVVF3SlVJd0pVUXdKVUpDSlVRd0pVSTRKVVF3SlVKQkpVUXdKVUpGTFNWRU1DVkJPU1ZFTVNVNE15VkVNU1U0TnlWRU1DVkNPQ1ZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDUVNWRU1DVkNNQzVmSlVReEpUZzBKVVF3SlVKRkpVUXhKVGd5SlVRd0pVSkZYek11YW5Cbkx6SXlNSEI0TFNWRU1DVTVNQ1ZFTUNWQ1JDVkVNU1U0TVNWRU1DVkNNQ1ZFTUNWQ1F5VkVNQ1ZDTVNWRU1DVkNRaVZFTVNVNFExOGxSREFsUWtNbFJEQWxRalVsUkRBbFFrTWxSREFsUWtVbFJERWxPREFsUkRFbE9UWWxSREFsUWpBbFJEQWxRa0lsUkRFbE9FTWxSREFsUWtRbFJEQWxRa1VsUkRBbFFqTWxSREFsUWtWZkpVUXdKVUpCSlVRd0pVSkZKVVF3SlVKREpVUXdKVUpHSlVRd0pVSkNKVVF3SlVJMUpVUXdKVUpCSlVReEpUZ3hKVVF4SlRnelh5VkVNQ1ZDTWw4bFJERWxPREV1SlVRd0pUa3hKVVF3SlVJd0pVUXdKVUpDSlVRd0pVSTRKVVF3SlVKQkpVUXdKVUpGTFNWRU1DVkJPU1ZFTVNVNE15VkVNU1U0TnlWRU1DVkNPQ1ZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDUVNWRU1DVkNNQzVmSlVReEpUZzBKVVF3SlVKRkpVUXhKVGd5SlVRd0pVSkZYek11YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Передумови
Після перемоги влітку 1943 року у битві на Курській дузі Червона армія розгорнула наступ на фронті від Великих Лук до Азовського моря і німецькі війська були вимушені перейти до стратегічної оборони на всьому фронті. 11 серпня 1943 року Гітлер видав наказ про прискорення будівництва стратегічного оборонного рубежу (так званий «Східний Вал»), який проходив північніше Чудського озера, по річці Нарві, східніше Пскова, Невеля, Вітебська, Орші, далі через Гомель, по річках Сож і Дніпро в його середній течії. Тому захоплення Східної України та форсування Дніпра стало важливим військовим стратегічним завданням. Воно було доручено військам п'яти фронтів, дії яких координували маршали Георгій Жуков та Олександр Василевський. У складі військ цих фронтів було 2,6 млн солдатів і офіцерів, 51 200 гармат та мінометів, 2 400 танків і самохідних артилерійських установок, 2 850 бойових літаків, яким протистояло 1 250 тисяч німецьких солдатів, підтримуваних 12 600 гарматами, 2 100 танками і 2 000 літаків.
Хід битви
Наприкінці вересня 1943 року війська 1-го Українського фронту вийшли до Дніпра в районі Києва, форсували його і захопили на правому березі два плацдарми: на північ від міста — на лінії Лютіж — Вишгород і південніше — у районі Великого Букрина. Наступ радянських військ, початий за директивою Ставки 12-15 і 21-23 жовтня з Букринського плацдарму військами 40-ї, 27-ї і 3-ї гвардійської танкової армій успіху не мав, тому що незначні розміри плацдарму утруднювали зосередження військ і бойової техніки, а супротивник мав сильну оборону. У той же час війська 38-ї армії, що діяли на напрямку допоміжного удару, дещо розширили Лютізький плацдарм.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekF3THlWRU1DVTVReVZFTUNWQ05TVkVNQ1ZDUXlWRU1DVkNSU1ZFTVNVNE1DVkVNU1U1TmlWRU1DVkNNQ1ZFTUNWQ1FpVkVNU1U0UXlWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ09DVkVNQ1ZDT1Y4bFJEQWxRa0VsUkRBbFFrVWxSREFsUWtNbFJEQWxRa1lsUkRBbFFrSWxSREFsUWpVbFJEQWxRa0VsUkRFbE9ERmZKVVF3SlVJeVh5VkVNU1U0TVM0bFJEQWxRVFVsUkRBbFFrVWxSREFsUWpRbFJEQWxRa1VsUkRFbE9EQWxSREVsT1RZbFJEQWxRakl1WHlWRU1DVTVNU1ZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDTUNWRU1TVTRNaVZFTVNVNE1TVkVNU1U0UXlWRU1DVkNRU1ZFTUNWQ01GOGxSREFsUWtNbFJEQWxRa1VsUkRBbFFqTWxSREFsUWpnbFJEQWxRa0lsUkRBbFFqQXVhbkJuTHpJeU1IQjRMU1ZFTUNVNVF5VkVNQ1ZDTlNWRU1DVkNReVZFTUNWQ1JTVkVNU1U0TUNWRU1TVTVOaVZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDUWlWRU1TVTRReVZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDT0NWRU1DVkNPVjhsUkRBbFFrRWxSREFsUWtVbFJEQWxRa01sUkRBbFFrWWxSREFsUWtJbFJEQWxRalVsUkRBbFFrRWxSREVsT0RGZkpVUXdKVUl5WHlWRU1TVTRNUzRsUkRBbFFUVWxSREFsUWtVbFJEQWxRalFsUkRBbFFrVWxSREVsT0RBbFJERWxPVFlsUkRBbFFqSXVYeVZFTUNVNU1TVkVNU1U0TUNWRU1DVkNNQ1ZFTVNVNE1pVkVNU1U0TVNWRU1TVTRReVZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZDTUY4bFJEQWxRa01sUkRBbFFrVWxSREFsUWpNbFJEQWxRamdsUkRBbFFrSWxSREFsUWpBdWFuQm4uanBn.jpg)
Виходячи з цього, Ставка наказала Військовій раді 1-го Українського фронту перенести головний удар на Лютізький плацдарм, для чого за її вказівкою туди потай були перекинуті 3-тя гвардійська танкова армія і артилерія резерву Головнокомандування. 1 листопада війська 40-ї і 27-ї армій перейшли в наступ з Букринського плацдарму, що відволікло резерви супротивника. 3 листопада після потужної артпідготовки (на напрямку головного удару було зосереджено понад 2 тис. гармат і мінометів калібром понад 76 мм та 500 установок реактивної артилерії) і ударів авіації 2-ї повітряної армії війська 38-ї армії та 5-го гвардійського танкового корпусу завдали головного удару з Лютізького плацдарму і прорвали оборону противника на глибину 5-12 км. Для розвитку наступу 4 листопада були введені в бій 3-тя гвардійська танкова армія та 1-й гвардійський кавалерійський корпус. У складі радянських військ боролася 1-ша Чехословацька окрема бригада (командир полковник Людвік Свобода).
На початку листопада 1943 р., у переддень відступу, німецькі окупанти почали палити Київ. У ніч на 6 листопада 1943 р. передові частини Червоної армії, долаючи незначний опір німецького ар'єргарду, вступили у майже порожнє палаюче місто. 7 листопада радянські захопили Фастів, 12 листопада — Житомир, після чого за вказівкою Ставки війська лівого крила і центру 1-го Українського фронту перейшли до оборони з метою відбити контрудари супротивника, що почалися 8-15 листопада, а війська правого крила (13-та і 60-та армії) продовжували наступ і до 25 листопада вийшли на лінію Мозир, Коростень, Черняхів.
Результат
У результаті Київської наступальної операції німці зазнали значних втрат, але й у свою чергу завдали великих втрат супротивнику. Радянські війська звільнили від нацистів столицю Української РСР і створили в цьому районі стратегічний плацдарм, який зіграв важливу роль у боях за Правобережну Україну. Разом з радянськими партизанами бився чехословацький партизанський загін Яна Налепки (Рєпкіна).
6 листопада Києвом оволоділи війська Червоної армії.
У кінематографі
Подіям битви присвячено документальний фільм .
Див. також
Джерела та література
- М. В. Коваль. Київська наступальна операція 1943 [ 17 серпня 2016 у Wayback Machine.] // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2007. — Т. 4 : Ка — Ком. — С. 225. — .
- Р. В. Пилипчук. Київська наступальна операція [ 18 серпня 2016 у Wayback Machine.] // Енциклопедія сучасної України / ред. кол.: І. М. Дзюба [та ін.] ; НАН України, НТШ. — К. : Інститут енциклопедичних досліджень НАН України, 2001–2024. — .
Література
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Битва за Київ (1943) |
- История Великой Отечественной войны Советского Союза 1941—1945, т. 3, М., 1961; (рос.)
- Вторая мировая война, М., 1958; (рос.)
- Возненко В. В., Уткин Г. М., Освобождение Киева (осень 1943 г.), М., 1953; (рос.)
- Жуков Г. К., Воспоминания и размышления, М., 1969. (рос.)
![]() | Це незавершена стаття про Другу світову війну. Ви можете проєкту, виправивши або дописавши її. |
![]() | Це незавершена стаття про битву. Ви можете проєкту, виправивши або дописавши її. |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Bi tva za Ki yiv 1943 velikomasshtabna bitva Chervonoyi armiyi ta Vermahtu sho vidbulas u period z 3 po 13 listopada 1943 roku U radyanskij vijskovij istoriyi znana yak Kiyivska nastupalna operaciya Z radyanskogo boku u bitvi brali uchast vijska 1 go Ukrayinskogo frontu pid komanduvannyam generala Vatutina ta Persha okrema chehoslovacka brigada U hodi operaciyi Kiyevom ovolodili soldati Chervonoyi armiyi Kiyivska nastupalna operaciya Nimecko radyanska vijna Radyanski soldati gotuyut ploti dlya forsuvannya Dnipra 1943 rik Radyanski soldati gotuyut ploti dlya forsuvannya Dnipra 1943 rik Koordinati 50 27 00 pn sh 30 31 24 sh d 50 4500000000277779577118054 pn sh 30 523333333361 sh d 50 4500000000277779577118054 30 523333333361 Data 3 listopada 13 listopada 1943 Misce Kiyiv Ukrayinska RSR SRSR Rezultat peremoga Chervonoyi Armiyi Storoni Tretij Rejh SRSR Komanduvachi Erih fon Manshtejn German Got Mikola Vatutin Vijskovi sili 4 ta tankova armiya 1 j Ukrayinskij front Persha okrema chehoslovacka brigada Vtrati 16 992 zagiblih poranenih i zniklih bezvisti 118 042 zagiblih poranenih i zniklih bezvisti Chastina ansamblyu memorialnogo kompleksu v s Baliko Shuchinka de zobrazheno epizod forsuvannya DnipraPeredumoviPislya peremogi vlitku 1943 roku u bitvi na Kurskij duzi Chervona armiya rozgornula nastup na fronti vid Velikih Luk do Azovskogo morya i nimecki vijska buli vimusheni perejti do strategichnoyi oboroni na vsomu fronti 11 serpnya 1943 roku Gitler vidav nakaz pro priskorennya budivnictva strategichnogo oboronnogo rubezhu tak zvanij Shidnij Val yakij prohodiv pivnichnishe Chudskogo ozera po richci Narvi shidnishe Pskova Nevelya Vitebska Orshi dali cherez Gomel po richkah Sozh i Dnipro v jogo serednij techiyi Tomu zahoplennya Shidnoyi Ukrayini ta forsuvannya Dnipra stalo vazhlivim vijskovim strategichnim zavdannyam Vono bulo dorucheno vijskam p yati frontiv diyi yakih koordinuvali marshali Georgij Zhukov ta Oleksandr Vasilevskij U skladi vijsk cih frontiv bulo 2 6 mln soldativ i oficeriv 51 200 garmat ta minometiv 2 400 tankiv i samohidnih artilerijskih ustanovok 2 850 bojovih litakiv yakim protistoyalo 1 250 tisyach nimeckih soldativ pidtrimuvanih 12 600 garmatami 2 100 tankami i 2 000 litakiv Hid bitviNaprikinci veresnya 1943 roku vijska 1 go Ukrayinskogo frontu vijshli do Dnipra v rajoni Kiyeva forsuvali jogo i zahopili na pravomu berezi dva placdarmi na pivnich vid mista na liniyi Lyutizh Vishgorod i pivdennishe u rajoni Velikogo Bukrina Nastup radyanskih vijsk pochatij za direktivoyu Stavki 12 15 i 21 23 zhovtnya z Bukrinskogo placdarmu vijskami 40 yi 27 yi i 3 yi gvardijskoyi tankovoyi armij uspihu ne mav tomu sho neznachni rozmiri placdarmu utrudnyuvali zoseredzhennya vijsk i bojovoyi tehniki a suprotivnik mav silnu oboronu U toj zhe chas vijska 38 yi armiyi sho diyali na napryamku dopomizhnogo udaru desho rozshirili Lyutizkij placdarm Bratska mogila u seli Hodoriv U nij pohovano ponad 2 tis radyanskih voyiniv sho zaginuli pid chas boyiv na Bukrinskomu placdarmi Vihodyachi z cogo Stavka nakazala Vijskovij radi 1 go Ukrayinskogo frontu perenesti golovnij udar na Lyutizkij placdarm dlya chogo za yiyi vkazivkoyu tudi potaj buli perekinuti 3 tya gvardijska tankova armiya i artileriya rezervu Golovnokomanduvannya 1 listopada vijska 40 yi i 27 yi armij perejshli v nastup z Bukrinskogo placdarmu sho vidvoliklo rezervi suprotivnika 3 listopada pislya potuzhnoyi artpidgotovki na napryamku golovnogo udaru bulo zoseredzheno ponad 2 tis garmat i minometiv kalibrom ponad 76 mm ta 500 ustanovok reaktivnoyi artileriyi i udariv aviaciyi 2 yi povitryanoyi armiyi vijska 38 yi armiyi ta 5 go gvardijskogo tankovogo korpusu zavdali golovnogo udaru z Lyutizkogo placdarmu i prorvali oboronu protivnika na glibinu 5 12 km Dlya rozvitku nastupu 4 listopada buli vvedeni v bij 3 tya gvardijska tankova armiya ta 1 j gvardijskij kavalerijskij korpus U skladi radyanskih vijsk borolasya 1 sha Chehoslovacka okrema brigada komandir polkovnik Lyudvik Svoboda Na pochatku listopada 1943 r u peredden vidstupu nimecki okupanti pochali paliti Kiyiv U nich na 6 listopada 1943 r peredovi chastini Chervonoyi armiyi dolayuchi neznachnij opir nimeckogo ar yergardu vstupili u majzhe porozhnye palayuche misto 7 listopada radyanski zahopili Fastiv 12 listopada Zhitomir pislya chogo za vkazivkoyu Stavki vijska livogo krila i centru 1 go Ukrayinskogo frontu perejshli do oboroni z metoyu vidbiti kontrudari suprotivnika sho pochalisya 8 15 listopada a vijska pravogo krila 13 ta i 60 ta armiyi prodovzhuvali nastup i do 25 listopada vijshli na liniyu Mozir Korosten Chernyahiv RezultatU rezultati Kiyivskoyi nastupalnoyi operaciyi nimci zaznali znachnih vtrat ale j u svoyu chergu zavdali velikih vtrat suprotivniku Radyanski vijska zvilnili vid nacistiv stolicyu Ukrayinskoyi RSR i stvorili v comu rajoni strategichnij placdarm yakij zigrav vazhlivu rol u boyah za Pravoberezhnu Ukrayinu Razom z radyanskimi partizanami bivsya chehoslovackij partizanskij zagin Yana Nalepki Ryepkina 6 listopada Kiyevom ovolodili vijska Chervonoyi armiyi U kinematografiPodiyam bitvi prisvyacheno dokumentalnij film Div takozhForsuvannya Dnipra 1943 Bitva za DniproDzherela ta literaturaM V Koval Kiyivska nastupalna operaciya 1943 17 serpnya 2016 u Wayback Machine Enciklopediya istoriyi Ukrayini u 10 t redkol V A Smolij golova ta in Institut istoriyi Ukrayini NAN Ukrayini K Naukova dumka 2007 T 4 Ka Kom S 225 ISBN 978 966 00 0692 8 R V Pilipchuk Kiyivska nastupalna operaciya 18 serpnya 2016 u Wayback Machine Enciklopediya suchasnoyi Ukrayini red kol I M Dzyuba ta in NAN Ukrayini NTSh K Institut enciklopedichnih doslidzhen NAN Ukrayini 2001 2024 ISBN 966 02 2074 X Literatura Vikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Bitva za Kiyiv 1943 Istoriya Velikoj Otechestvennoj vojny Sovetskogo Soyuza 1941 1945 t 3 M 1961 ros Vtoraya mirovaya vojna M 1958 ros Voznenko V V Utkin G M Osvobozhdenie Kieva osen 1943 g M 1953 ros Zhukov G K Vospominaniya i razmyshleniya M 1969 ros Ce nezavershena stattya pro Drugu svitovu vijnu Vi mozhete dopomogti proyektu vipravivshi abo dopisavshi yiyi Ce nezavershena stattya pro bitvu Vi mozhete dopomogti proyektu vipravivshi abo dopisavshi yiyi