Єрети́к, жін. єрети́чка (від грец. αἵρεσις) — особа, що виступає проти загальноприйнятого в суспільстві вчення, віровідступник. Слово єретик переважно пов'язане з релігією, хоча сьогодні слово вживається також в інших значеннях.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlEzTDFCdmNuUnlZV2wwWDI5bVgwMWhjblJwYmw5TWRYUm9aWEpmWVhOZllXNWZRWFZuZFhOMGFXNXBZVzVmVFc5dWF5NXFjR2N2TWpJd2NIZ3RVRzl5ZEhKaGFYUmZiMlpmVFdGeWRHbHVYMHgxZEdobGNsOWhjMTloYmw5QmRXZDFjM1JwYm1saGJsOU5iMjVyTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Було запропоновано з цієї статті нову: . Ця стаття може бути надто велика або логічно незв'язна, але, можливо, це варто додатково . |
Канони та правила святих отців про єретиків
Про молитви з єретиками
45-те апостольське правило: Єпископ, пресвітер, чи диякон, який тільки молився з єретиками, нехай буде відлучений. Якщо ж дозволить їм діяти як служителям Церкви, нехай буде позбавлений сану.
33-тє правило Лаодикійського собору: Не подобає молитися з єретиком, або відступником.
10-те правило святих Апостолів: Якщо хтось із відлученим від спілкування церковного помолиться, навіть якщо це було у домі: такий нехай буде відлучений.
65-те апостольське правило: Якщо хтось із кліриків, або мирянин, в юдейську синагогу або єретичну увійде помолитися, нехай буде із священничого сану позбавлений, і відлучений від спілкування церковного.
9-те правило
Запитання. Чи повинен священнослужитель молитися у присутності аріан чи інших єретиків? І чи буде йому хоч якась шкода, якщо при них буде звершувати свою молитву чи священнодію?
Відповідь. Під час божественної літургії диякон перед цілуванням виголошує: ті, хто не приймається до спілкування, вийдіть. Тому такі не повинні бути присутніми, хіба що пообіцяють покаятися і залишити свою єресь.
Інші
Догмат 170-ти Святих отців Шостого Вселенського Собору в Константинополі. Про дві волі й дії в Господі нашому Ісусі Христі: «І дві істотні волі, чи бажання в Ньому, і дві істотні дії, нерозлучно, незмінно, нероздільно, незлитно, за вченням святих отців наших, — сповідуємо так само: Його ж два природні бажання не суперечливі, — щоб не було так, як навчають нечестиві єретики, — бо людська Його воля поступається, не суперечить (або не протиборствує), а підкоряється Його божественній і всемогутній волі».
Апостольські правила
46: Єпископа, або пресвітера, котрі прийняли хрещення єретиків, або жертву, наказуємо позбавляти сану. Бо «яка згода між Христом і Веліаром? Або яка співучасть вірного з невірним?» (2 Кор. 6, 15).(Це правило Апостольське має відношення до тих єресей, котрі були в часи апостольські, і спотворювали найважливіші догмати віри про Бога Отця, і Сина, і Святого Духа, та про Боговтілення Сина Божого. Щодо єретиків пізніших часів, треба керуватися правилами: І Вс. С. Трул. 95; 19-те пр; Лаод. С. 7; Вас. Вел. 47.)
60: Якщо хтось про підроблені книги єретиків, як про святі, вчитиме у церкві, на шкоду народу і клірикам, нехай буде позбавлений священства.
62: Якщо хтось із кліру, зі страху перед людиною юдеєм, чи елліном, чи єретиком, відречеться від імені Христового, нехай буде відлучений від Церкви. Якщо ж відречеться від імені служителя Церкви, нехай буде виключений з кліру, якщо ж покається, то нехай буде прийнятий як мирянин. (1 Вс. 10; Анкир. 1, 2, 3, 12; Петра Ол-го 10,14; Афанасія Вел. Посл. до Руфініана;Феоф. Ол-го 2).
68: Якщо хтось — єпископ, або пресвітер, або диякон, прийме від когось друге рукопокладання, нехай буде позбавлений священничого сану — і він, і той хто рукоположив його, хіба що цілком достовірно відомо буде, що від єретиків має рукопокладання. Тому що ні хрещеними, ні рукопокладеними від таких, ні вірними, ані служителями Церкви бути неможливо.
75: У свідки проти єпископа не приймати єретика, але і вірного одного не достатньо. Але «щоб устами двох або трьох свідків підтвердилося кожне слово» (Мф. 18, 16). (І Вс. 2; II Вс. 6; Карф. 59, 131, 132; Феоф, Ол-го 9).
Правила 318-ти святих отців прийнятих на першому Вселенському Соборі в 325 році у Нікеї
8. Про тих, які колись самі себе називали чистими((Чистими називали себе єретики, які були послідовниками пресвітера Римської Церкви Новата, котрий навчав, що відпавших під час гонінь та двошлюбних до покаяння не допускати і в спілкування церковне не приймати, і в таких гордих і в не чоловіколюбних судженнях покладали чистоту своєї віри.)), але приєднуються до Католичної і Апостольської Церкви, благоугодно Святому і Великому Собору, нехай, після покладення на них рук, перебувають вони у клірі. Перш за все їм належить письмово сповідати, що приєднуються і наслідувати будуть визначенням Католичної і Апостольської Церкви, тобто, будуть у спілкуванні церковному і з двоєженцями, і з відпалими під час гонінь, для котрих і час покаяння встановлено, і термін прощення визначений. Потрібно, аби вони у всьому наслідували визначенням Католичної Церкви. І таким чином, у селах, чи у містах, всі, хто виявиться із кліриків, виявляться рукоположеними тільки із них одних, нехай залишаються у тому ж чині. Але ж там, де є єпископ Католичної Церкви, деякі з них навернуться до Церкви; правильним буде, якщо єпископ Православної Церкви матиме єпископське достоїнство, а той, хто іменується єпископом у так званих чистих, пресвітерську матиме честь; хіба що місцевий єпископ розсудить за благо, аби і той брав участь у честі імені єпископського. Якщо ж йому це невгодним буде, то для видимого зарахування такого до кліру нехай встановить для нього місце хорєпископа, або пресвітера, аби не було двох єпископів у місті. (Ап. 68; II Вс. 7; Трул. 95; VII Вс. 14; Анкир. 13; Неокес. 14; Антиох. 8,10; Сард. 6; Карф. 47, 57, 66, 69, 99; Вас. Вел. 1, 47, 89; Феоф. Ол-го 12).
Правила 150-ти святих отців, прийняті на другому Вселенському Соборі в 381 році у Константинополі.
6. Оскільки багато хто, бажаючи внести збентеження та порушити церковне благочиння, вороже і наклепницьки видумують на православних єпископів, що керують церквами, якісь провини, і не з іншим якимось наміром, а тільки аби потьмарити добру славу священиків, і вчинити сум'яття серед мирного народу; заради того Святий Собор єпископів, що зібралися в Константинополі, визнав за справедливе: обвинувачів не допускати без вивчення, як не дозволяти всякому висувати звинувачення проти керівників церкви, але і не всім забороняти. Але якщо хтось проти єпископа висуне якусь власну, тобто, приватну скаргу, як-от, щодо посягання на його майно, або про якусь іншу неправду, яку потерпіли від нього, при таких звинуваченнях не брати до уваги ані особи обвинувача, ані його віри. Бо належить усіляко, і совісті єпископа бути вільною, і тому, хто оголосив себе ображеним, знайти правосуддя, якої б він не був віри. Якщо ж висунута на єпископа провина буде церковною, тоді належить вивчити особу позивача. І, по-перше, не дозволяти єретикам приносити обвинувачень на єпископів у справах церковних. Єретиками ж називаємо як тих, котрі здавна були оголошені чужими Церкві, так і тих, які після того нами анафемі піддані; крім же цього і тих, які хоч і прикидаються, ніби віру нашу правильно сповідують, але котрі відділилися, та проти наших правильно поставлених єпископів зібрання збирають. Також, якщо хтось із тих, що належать до Церкви, за якісь провини, раніше були засуджені і позбавлені сану, або у забороні знаходяться, або із стану мирян: цим також хай не буде дозволено звинувачувати єпископа, аж поки не очистять себе від звинувачення, під яке підпали самі. Так само і від тих, на яких самих попередньо було зведено звинувачення, доноси на єпископа або на інших з кліриків можуть прийматися не раніше, ніж коли повністю доведуть свою невинність щодо висунутих проти них звинувачень. Якщо ж декотрі, не будучи ні єретиками, ані відлученими від спілкування церковного, ні засудженими, ані попередньо звинуваченими у якихось злочинах, скажуть, що мають щось донести на єпископа у церковних справах, таким Святий Собор наказує, по-перше, представити свої звинувачення всім єпископам області, і перед ними підтвердити доказами свої звинувачення на єпископа. Якщо ж єпископи суміжніх єпархій, понад усяке сподівання, не в змозі будуть відновити порядок щодо висунутих на єпископа звинувачень, тоді обвинувачі нехай приступлять до більшого Собору єпископів великої області, скликаних з цієї причини. Але не раніше можуть вони наполягти на своєму звинуваченні, ніж дадуть письмове зобов'язання понести однакове покарання з обвинуваченим, якщо по ходу справи виявляться наклепниками обвинувачуваного єпископа. Але якщо хтось, після попереднього розгляду, зневаживши прийняте рішення, насмілиться чи цареві поскаржитися, чи до цивільних судів, чи турбувати Вселенський Собор, ображаючи цим честь усіх єпископів області, такий в майбутьньому зовсім нехай не буде прийнятим зі своєю скаргою, як той, хто наніс образу правилам і порушив церковне благочиння. (Ап. 34, 37, 74, 75; IV Вс. 9, 17, 19, 21; Трул. 8; Антиох. 14, 15, 20; Лаод. 40; Сард. 4; Карф. 8, 10, 11, 12, 15, 18, 19, 59, 104, 107, 128, 129, 130, 132; Двокр. 13; Феоф. Ол-го. 9).
7.Тих, хто приєднується до православ'я і до частини спасаємих з єретиків, приймаємо за таким чиноположенням та звичаєм. Аріан, македоніан, савватіан та наватіан, котрі називають себе чистими і кращими, чотиридесятників, або тетрадитів, і аполінаристів, коли вони дають рукописання і проклинають усяку єресь, котра мудрує не так, як вчить Свята Божа Католична і Апостольська церква, приймаємо, запечатуючи, тобто, помазуючи Святим миром, по-перше, чоло, потім очі, і ніздрі, і вуста, і вуха, і, запечатуючи їх, говоримо: «печать дару Духа Святого». Євноміан же, що через єдинократне занурення хрестяться, і монтаністів, котрих називают тут фригами, і савеліан, що дотримуються думки про синоотцівство та інше нетерпиме творять, і всіх інших єретиків2, усіх, котрі із них бажають приєднаними бути до православ'я, приймаємо як язичників. В перший день робимо їх християнами, в другий — оголошеними, потім у третій день заклинаємо їх, з трикратним дуновенням в лице й у вуха: і так оголошуємо їх, і змушуємо перебувати в церкві, і слухати Писання, і тоді вже хрестимо їх. (Ап 46, 47, 68; І Вс. 8, 19; Трул. 95; Лаод. 7, 8; Карф. 57; Вас. Вел. 1, 5, 47).
Правила 630 святих отців, прийняті на Четвертому Вселенському Соборі в 451 році у Халкидоні.
14. Оскільки у деяких єпархіях дозволено читцям і співцям брати шлюб, то святий Собор визначив, щоб нікому із них не було дозволено брати собі за дружину іновірну; щоб ті, які народили уже дітей у такому шлюбі, і, перш за все, ті, що вже охрестили їх у єретиків, приводили їх до спілкування з Католичною Церквою. А хто ще не охрестив, щоб не могли хрестити їх у єритиків, ані з'єднувати шлюбом з єретиком, чи з юдеєм, чи з язичником; хіба що тільки у тому випадку, коли особа, яка поєднується із православним, обіцяє перейти до православної віри. А хто порушить це визначення святого Собору, той нехай підлягає єпитимії за правилами. (Ап. 26, 45, 65; Трул. 6, 72; Лаод. 10, 31-34, 37, 39; Карф. 21).
Правила 227 святих отців, прийняті на п'ято-шостому (Трульському) Вселенському Соборі у Константинополі (691—692 рр.)
1. При починанні всякого і слова і справи, найкращим чином є від Бога починати, і з Богом закінчувати, за словом богослова. Заради цього і нині, коли і благочестя нами уже ясно проповідується, і Церква, у якій Христос покладений за основу, безперестанку збільшується і процвітає, так що вище за кедри ліванські вивищується, покладаючи початок священних словес, Божою благодаттю визначаємо: зберігати недоторканою для нововведень та змін віру, передану нам від самовидців і служителів слова, богообраних апостолів. А також і від трьохсот вісімнадцяти святих і блаженних отців, при Константані цареві нашому, проти нечестивого Арія, та на вигадане ним язичницьке іншобожжя, або, сказати правильніше, багатобожжя, що у Нікеї зібралися, котрі однодумністю віри єдиносутність у трьох Іпостасях Богоначальної Істоти відкрили нам та пояснили, не допустивши цьому прихованим бути під спудом незнання, але ясно навчили вірних поклонятися єдиним поклонінням Отцю, і Сину, і Святому Духу, відкинули і зруйнували лжевчення про нерівні ступені Божества, і єретиками з піску складені проти православ'я дитячі побудови зруйнували та відкинули. Так само і при великому Феодосії, цареві нашому, стами п'ятдесятьма Святими отцями, що у цьому царюючому місті зібралися, проголошене сповідання віри зберігаємо, і богословське учення про Святого Духа приймаємо: а нечестивого Македонія, разом із попередніми ворогами Істини, відкидаємо, бо через дурість насмілився вважати владику рабом, і зухвало забажав розділити нероздільну Одиницю, так що не було б досконалим таїнство уповання нашого. Разом із цим мерзенним, і проти істини несамовитим, осуджуємо Аполінарія, таємного проводиря злоби, котрий нечестиво виригнув, нібито Господь прийняв тіло без душі і розуму, таким чином також приводячи до думки, нібито спасіння вчинене для нас недосконало. Так само і при Феодосії, сині Аркадія, цареві нашому, двомастами богоносними отцями, що зібралися першого разу у місті Єфесі, викладене вчення, як непорушну благочестя державу, згодою закарбовуємо, єдиного Христа Сина Божого, який втілився проповідуючи, і Ту, що безсіменно народила Його, непорочну Приснодіву сповідуючи особисто і дійсно Богородицею; а безумне розділення Несторія, котре від жеребу Божого відлучене, відкидаємо, бо він учить, що єдиний Христос є окремо людина, і окремо Бог, і відновлює юдейське нечестя. Православно затверджуємо також і в обласному місті Халкидоні, при Маркіяні, цареві нашому, шестистами тридцятьма Богообраними отцями написане віросповідання, котре до кінців землі на повний голос звістило єдиного Христа Сина Божого, Який складається з двох єств, і у цих самих двох єствах славимий; а суємудрого Євтихія, котрий говорив, що велике таїнство спасительного домоустрою звершилося примарою, наче щось жахливе, як заразу, із священної огорожі Церкви викидаємо, а з ним також і Несторія та Діоскора, з яких один був захисником та поборником розділення, а другий — змішання, і котрі з протилежних кінців нечестя кинулися в одну безодню погибелі і безбожництва. А також і ста шістдесяти п'яти богоносних отців, що зібралися у цьому царському місті, при Юстиніані, блаженної пам'яті цареві нашому, благочестиві слова, як від Духа висловлені, знаємо, і ним нащадків наших навчаємо. Вони Феодора Мопсуєтського, Несторієвого учителя, й Орігена, і Дидима, і Євагрія, що відновили еллінські байки, і перехід та перетворення деяких тіл і душ знову нам представили на ганьбу, у сонних мріях заблукалого розуму, і проти воскресіння мертвих нечестиво й облудливо повставали, так само написане Феодоритом проти правдивої віри і проти дванадцяти глав блаженного Кирила, і так званий лист Іви — соборно піддали прокляттю і відкинули. І Шостого Собору, який нещодавно при цареві нашому, блаженної пам'яті Константані, у цьому царському місті зібрався віросповідання, котре більшу силу отримало, коли благочестивий імператор постанови цього Собору своєю печаткою, заради достовірности, на всі віки затвердив, знову зобов'язуємося зберігати непорушно. Воно Боголюбно пояснило, як повинні ми сповідувати два природні бажання, чи дві волі, і два природні дійства у єдиному Господі нашому Ісусі Христі, істинному Богові: який воплотися, заради нашого спасіння; а тих, котрі правильний догмат істини спотворили, і одну волю й одне дійство у єдиному Господі Богові нашому Ісусі Христі людям проповідували, судом благочестя звинуватило, як Феодора (єпископа) Фаранського, Кира Олександрійського, Гонорія Римського, Сергія, Пірра, Павла, Петра, що були у цьому Богоспасенному місті предстоятелями, Макарія Антиохійського єпископа, учня його Стефана, і безумного Поліхронія, таким чином зберігаючи недоторканним спільне тіло Христа Бога нашого. Коротко говорячи, постановляємо, нехай віра усіх в Церкві Божій прославлених мужів, котрі були світилами у світі, маючи слово життя, зберігається твердою, і нехай до кінця віку перебуває непорушною, разом із богопереданими їхніми писаннями і догматами. Відкидаємо й анафематствуємо усіх, кого вони відкидали й анафематствували, як ворогів істини, що марно скреготіли на Бога, і намагалися неправду на висоту піднести. Якщо ж хтось не зберігає і не приймає вищеназваних догматів благочестя, і не так само думає і проповідує, але замахується іти проти них, той нехай буде під анафемою, за визначенням, раніше прийнятим вище згадуваними святими і блаженними отцями, і з спільноти християнської, як чужий, нехай буде виключений і відкинутий. Бо ми, згідно з тим, що визначено раніше, остаточно вирішили зовсім нічого не додавати, як і не відбавляти, і не могли ніяким чином. (II Вс. 1; III Вс. 7; Карф. 1, 2).
2. Прекрасним і найбільшої старанности достойним визнав цей святий Собор і те, щоб віднині для зцілення душ і вилікування пристрастей твердими і непорушними перебували прийняті і затверджені святими і блаженними отцями, які були раніше нас, а також і нам передані, іменем святих і славних апостолів, вісімдесят п'ять правил. Оскільки ж у цих правилах звелено нам приймати цих же святих апостолів Постанови, через Климента передані, в які колись інакодумці, на шкоду Церкві, привнесли дещо фальшиве і чуже благочестю, що потьмарило для нас благоліпну красу Божественного вчення, то ми заради напоумлення та огородження найхристіяннішої пастви, згадані Климентові постанови благорозсудливо відіклали, зовсім не допускаючи породжень єретичного лихослів'я, і не домішуючи їх до чистого і досконалого апостольського вчення. Згодою нашою затверджуємо і всі інші священні правила, викладені святими й блаженними отцями нашими, тобто тримастами вісімнадцятьма богоносними отцями, що зібралися в Нікеї; також від отців, що збиралися в Анкирі, і в Неокесарії, рівно як і в Гангрі; крім того, в Антиохії Сирійській, і в Лаодикії Фригійській; ще ж ста п'ятдесяти отців, що зійшлися у цьому богобереженому і царственому місті; і двохсот отців, що зібралися вперше в обласному місті Ефесі; і шестисот тридцяти святих і блаженних отців, що зібралися у Халкидоні, і від тих, що зібралися в Сардику та Карфагені; і ще тих, що зібралися знову в цьому богоспасенному і царюючому місті за Нектарія, предстоятеля цього царського міста, і за Феофіла, Олександрійського архиєпископа; також правила Діонисія, архиєпископа великого міста Олександрії; Петра, Олександрійського архиєпископа і мученика; Григорія, єпископа Неокесарійського, чудотворця; Афанасія, архиєпископа Олександрійського; Василія, архиєпископа Кесарії Каппадокійської; Григорія, єпископа Ниського; Григорія Богослова; Амфилохія Іконійського; першого Тимофія, архиєпископа Олександрійського; Феофіла, архиєпископа того ж великого міста Олександрії; Кирила, архиєпископа Олександрійського; і Генадія, патріарха цього богоспасенного і царського міста; ще ж і Кипріаном, архиєпископом Африканської країни і мучеником, і Собором, що за нього був, викладене правило, котре у містах вищеназваних предстоятелей, і тільки у них, за переданим їм звичаєм, було збережене. Нікому нехай не буде дозволено вищеозначені правила змінювати, або скасовувати, чи, крім запропонованих правил, приймати інші з підробленими дописами, що їх склали якісь люди, котрі зухвало торгують істиною. Якщо ж хтось викритий буде у тому, що якесь правило із вищеназваних спокуситься змінити або спотворити, такий буде повинен проти того правила, понести єпітимію, яку воно визначає, і через неї буде вилікуваний від того, у чому помилявся. (Ап. 35; VII Вс. 1; Карф. 1; Двокр. 10).
72. Негоже чоловікові православному з жінкою єретичною шлюбом поєднуватися, ні православній жінці з чоловіком єретиком з'єднуватися. Якщо ж буде виявлено щось подібне, зроблене ким-небудь, шлюб уважати недійсним, і незаконне співжиття розлучати. Бо не слід змішувати незмішуване, ні поєднувати з вівцею вовка, і з часткою Христовою жереб грішників. Якщо ж хтось визначене нами порушить, нехай буде відлучений. Але якщо декотрі, будучи ще у невір"ї, та не бувши зарахованими до стада православних, з'єдналися між собою законним шлюбом, потім один із них, обравши благе, навернувся до світла істини, а інший залишився в кайданах омани, не бажаючи поглянути на Божественне проміння, і якщо притому невірній жінці вгодно спільно жити з чоловіком вірним, чи навпаки, чоловікові невірному з жінкою вірною, то нехай не розлучаються, за Божественним апостолом: «Бо невіруючий чоловік освячується жінкою віруючою, невіруюча жінка освячується віруючим чоловіком» (1 Кор. 7, 14). (IV Вс. 14; Лаод. 10, 31; Карф. 21).
81. Оскільки ми дізналися, що у деяких країнах, у , після слів: "Святий Безсмертний, " як доповнення виголошують: «що розп'явся за нас, помилуй нас», але це давніми святими отцями, як чуже благочестю, від цієї пісні відкинуто, разом із беззаконним єретиком, що ввів ці слова, то і ми, раніше благочесно постановлене святими отцями нашими затверджуючи, після даного визначення, тих, хто приймає у церкві такі слова, чи іншим якимось чином щось примішує до «Трисвятої пісні», анафематствуємо. А якщо порушники постановленого є священного чину, то наказуємо позбавляти їх від цього часу священичого достоїнства, якщо ж мирянин або чернець, відлучати від церковного спілкування.
95. Тих, що приєднуються до православ'я і до частини єретиків, які спасаються, приймаємо за таким чиноположенням та звичаєм. Аріан, македоніан, наваціан, які називають себе чистими і найкращими, , або , і аполінаристів, коли вони дають рукописання та проклинають усяку єресь, котра не мудрує, як мудрує Свята Божа католична й апостольська Церква, приймаємо, запечатуючи, тобто, помазуючи святим миром у першу чергу чоло, потім очі, і ніздрі, і вуста, і вуха, і, запечатуючи їх, говоримо: печать дару Духа Святого. А про колишніх , які потім до католичної Церкви прийшли, постановлено: перехрещувати їх обов'язково. Євноміан же, що однократним зануренням охрещуються, і , яких називають тут , і , що дотримуються думки про синоотцівство, та інше нетерпиме творять, і всіх інших єретиків, (тому що багато тут таких, а особливо вихідців із Галатської країни), усіх, котрі із них бажають приєднаними бути до православ'я, приймаємо як язичників. У перший день робимо їх християнами, у другий , потім у третій заклинаємо їх, із трьохкратним дуновенням у лице, і у вуха; і так оголошуємо їх, і примушуємо перебувати у церкві, і слухати Писання, і тоді вже хрестимо їх. Так само і маніхеїв, , , та їм подібних єретиків. Несторіани ж повинні творити рукописання і піддавати анафемі свою єресь, і Несторія, і Євтихія, і Діоскора, і Севира, та інших начальників таких єресей, та їхніх однодумців, і всі вищеозначені єресі, і потім нехай приймають святе Причастя.
Правила 367 святих отців прийняті на Сьомому Вселенському Соборі в 787 році у Константинополі
9. Усі дитячі байки, і шалені знущання, і брехливі писання, вигадувані проти чесних ікон, слід віддавати до архиєпископії Константинопольської, щоб покладені були з іншими єретичними книгами. Якщо ж знайдеться хтось, хто такі приховує, то єпископ, чи пресвітер, чи диякон, нехай буде позбавлений свого чину, а мирянин або чернець нехай буде відлучений від спілкування церковного. (Ап. 60, Трул. 63; Лаод. 59).
Правила Святого Помісного Собору Лаодикійського
9.На кладовища усяких єретиків, або у так звані у них мученицькі місця, нехай не буде дозволено членам церкви ходити для молитви, або для зцілювання. А тих, що ходять, якщо вони є вірними, позбавляти церковного спілкування на деякий час. А тих, що каються та визнають, що згрішили, приймати до спілкування.(Ап. 10, 11, 45, 46, 64, 70; III Вс. 2, 4; Лаод. 6, 32, 33, 34, 37; Карф. 83; Тимофія Ол-го 9).
10. Не слід членам церкви, необдумано, дітей своїх з'єднувати шлюбним союзом із єретиками. (Ап. 26, 45, 65; IV Вс. 14; Трул. 6, 72; Лаод. 31; Карф. 21).
31. Не подобає з усяким єретиком укладати шлюбний союз, чи віддавати таким своїх синів або дочок, але краще брати від них, якщо обіцяють християнами бути.(Ап. 26, 45, 65; IV Вс. 14; Трул. 6, 72; Лаод. 10; Карф. 21).
32. Не подобає від єретиків приймати благословення, які є більше марнослів'я, ніж благословеннями.(Ап. 10, 11, 45, 46, 64; I Вс. 19; II Вс. 7; III Вс. 2, 4; Трул. 11, 95; Лаод. 6, 7, 8, 9, 10, 14, 31, 33, 34, 37; Вас. Вел. 1, 47; Тимофія Ол-го. 9).
33. Не подобає молитися з єретиком, або відступником. (Ап. 10, 11, 45, 46, 64; I Вс. 19; II Вс. 7; III Вс. 2, 4; Трул. 11, 95; Лаод. 6, 7, 8, 10, 14, 31, 32, 34, 37; Вас. Вел. 1, 47; Тимофія Ол-го. 9).
34. Всякому християнину не подобає залишати мучеників Христових, та відходити до лжемучеників, котрі, тобто, у єретиків знаходяться, або самі єретиками були. Бо ці віддалені від Бога: ось тому ті, хто приходить до них, нехай будуть під клятвою. (Ап. 10, 11, 45, 46, 64, 70; III Вс. 2, 4; Лаод. 6, 9, 32, 33, 37; Карф. 83; Тимофія Ол-го. 9).
35. Не подобає християнам залишати Церкву Божу, та відходити, і служити ангелам, і влаштовувати зібрання. Це осуджено. Заради цього, якщо виявиться, що вправляється у такому таємному ідолослужінні, нехай буде анафема, поскільки залишив Господа нашого Ісуса Христа, Сина Божого, і приступив до ідолослужіння.(Даним правилом осуджуються єретики, котрі не молилися Богу і Христу, а тільки ангелам, які нібито є творцями і управителями світу.)
37. Не слід приймати святкові дари, які посилаються від юдеїв, чи єретиків, ні святкувати із ними.
Правила Святого Помісного Собору Карфагенського
21 (30). Розмірковано за благо, щоб діти зарахованих до кліру не з'єднувалися шлюбом із язичниками або із єретиками. (IV Вс. 4; Трул. 72; Лаод. 10, 31).
57 (68). Ваша однодушність разом зі мною((Це правило виголошує на Соборі Аврилій, єпископ Карфагенський.)) пам'ятає визначене на попередньому Соборі: у малолітньому віці охрещені донатистами, які не могли тоді пізнати, наскільки погибельними є їхні хибні думки, але після досягнення віку, здатного до розмірковування, пізнавли істину, і безумством їхнім погребували, за древнім чином, покладанням рук нехай приймаються до католичної Божої Церкви, по всьому світу розповсюдженої. Нарікання попередньої омани не повинне бути перепоною прийняттю їх до чину кліриків, коли вони, приступивши до віри, істинну Церкву визнали своєю, і, в ній увірувавши у Христа, прийняли таїнства Тройці, які, як відомо, всі істинні і святі і божественні, і на яких утверджується все уповання душі, не зважаючи на те, що попередня зухвалість єретиків безрозсудно намагалася щось передати супротивне, під іменем істини. Це просто, як учить святий Апостол (Павло), говорячи: «один Господь, одна віра, одне хрещення» (Еф. 4, 5), і те, що один раз подавати треба, не дозволено знову сприймати. Заради цього, після піддання анафемі імені омани, покладанням рук, нехай приймаються до єдиної Церкви, котра, за сказаним, є горлиця (Див…Піснь. 2, 12), єдина мати християн, і в якій спасительно приймаються усі таїнства вічні та животворчі, втім тих, що перебувають у єресі, піддають великому осудженню та карі. Що в істині світліше супроводжувало б їх до вічного життя, те в омані стає для них таким, що більше потьмарює та засуджує. Цього деякі уникли, і пізнавши прямий шлях матері, Католичної Церкви, всім Її святим таїнствам, з любови до істини, повірили, і їх прийняли. І що такі, коли долучиться завірення у їхньому доброму житті, без сумніву, правильно можуть бути затверджені у клірі, для служіння Святим Тайнам, а особливо у настільки скрутних обставинах, цього ніхто заперечувати не буде. Якщо ж деякі, що того самого, тобто, Донатового вчення дотримується, є кліриками, і побажають приєднатися до нас зі своїм народом, і у своїх ступенях, із любові до чести, подаючи народу поради до життя, й утримуючи за собою ступені до спасіння, то думаю залишити це, аж доки вищеназвані браття, ((Вищеназваними браттями, думки і поради котрих тут очікує Собор, як це видно із попередніх слів Аврелія в діяннях цього Собору, є: Анастасій, єпископ Римський, і , єпископ Медіоланський. Думки цих престолів Аврилій вважає необхідним, для збереження однодумності в Церкві, оскільки раніше Римські і Медіоланські єпископи, вимагали «Донатистів» до кліру не приймати.)) після найретельніших роздумів, подадуть своє міркування, щоб вони на своїй найрозсудливішій нараді дослідили предмет нашої пропозиції, та удостоїли підкріпити нас у тому, що слід нам постановити у цій справі. Нині ж обмежуємося тільки хрещеними від донатистів у ранньому дитинстві, нехай погодяться вищеназвані браття, якщо їм згодно, з нашим рішенням, щоб рукопокладати їх. (Ап. 46, 47, 68; I Вс. 8; II Вс. 7; Трул. 95; Карф. 47, 66, 67, 68, 69, 91, 92, 93, 94, 99, 117, 118, 119, 124).
79 (90). Визначено і це: коли на кліриків буває донос, і оголошуються якісь звинувачення, тоді, частково для відхилення наклепів на Церкву, частково заради достоїнства кліру, з яких причин і виявляється до них поблажливість, частково для уникнення гордої зловтіхи єретиків та язичників, якщо бажають, як і потрібно, захищати свою справу та турбуватися про докази своєї невинности, нехай зроблять це протягом року, під час якого повинні залишитися поза спілкуванням. Якщо ж протягом року знехтують очистити свою справу, то після цього ніякий голос виправдання від них нехай не приймається. (Ап. 74; II Вс. 6; IV Вс. 9).
81 (92). Визначено і це: якщо якийсь єпископ єретиків, або язичників, родичів, або не належних до споріднення, залишить своїми спадкоємцями, і надавши їм перевагу над Церквою, такому і після смерти нехай буде винесена анафема, а його ім'я ніколи ієреями Божими нехай не поминається. Нехай не зможе бути йому виправданням і те, що без заповіту помре. Оскільки бувши поставленим єпископом, як це пристойно, повинен був розпорядитися своїм майном, згідно зі своїм званням. (Ап. 38, 40; IV Вс. 22; Трул. 35; Антиох. 24; Карф. 22, 32).
93 (104). Настанова братам Феасію та Еводію, призначеним посланцями від Карфагенського Собору до найславніших і найблагочестивіших самодержців. Коли, за допомогою Божою, приступлять вони до найблагочестивійших царів, тоді являть їм, яким чином, під час Собору минулого літа, старійшини донатистів з повною свободою, за допомогою міських повідомлень запрошені були зібратися, щоб, якщо мають сміливість захищати свою думку, обрали декотрих здібних з-посеред себе, щоб мирно змагалися з нами, і лагідністю християнською безсумнівно показали, якщо щось від істини у себе зберегли, щоб таким чином католична щирість, яка віддавна сяяла у попередні часи, і тепер подібно пізнана була із збентежень та впертости тих, що сперечаються. Але оскільки вони майже охоплені були безнадійністю, то нічого не насмілилися відповідати. І тому, оскільки єпископський і мирний спосіб впливу на таких вжитий, і вони не змігши відповісти проти істини, вдалися до безглуздих насильницьких вчинків так, що багатьох єпископів та багатьох причетників (не будемо згадувати і мирян) потурбували наклепами, і в деякі церкви вторгнулися, а в інші вторгнутися намагалися: то царському людинолюбству належить опікуватися, щоб католична Церква, яка благочесною утробою Христа їх народила, та кріпкістю віри виховала, була огороджена їх промислом; щоби у благочестиві їхні часи зухвалі люди не запанували над безсилим народом, за допомогою якогось страху, коли не можуть звабити його за допомогою переконання. Бо відомо і багаторазово законами проголошено, що влаштовують огидні збіговиська розкольників. Це багаторазово і наказами самих вищеназваних найблагочестивіших самодержців осуджено було. Ось тому проти несамовитости цих розкольників просимо дати нам божественну допомогу, не надзвичайну і не чужу святим Писанням. Бо апостол Павло, як показано в істинних Діяннях апостольських, змови людей безчинних переміг військовою допомогою. Отже ми просимо про те, нехай обов'язково надасться охорона католичним чинам церков у кожному місті та різних місцях, приналежних до кожного володіння. Подобає разом із цим, просити найблагочестивіших самодержців, нехай дотримуються закону, виданого благочестивої пам'яті батьком їхнім Феодосієм, про стягнення по десять фунтів золота з єретиків, які рукопокладають і яких рукопокладають, також із власників, у котрих будуть виявлені їхні зібрання. Притому нехай накажуть підтвердити цей закон, із розповсюдженням сили його на тих, проти наклепів котрих представили свідчення ті, що прийняли опікування про католичну церкву, щоб, хоча б цим острахом, від влаштування розколів і від єретичного безумства утримані були ті, що відкладають своє очищення та виправлення при думці про вічне покарання. Ще і про те слід просити, нехай буде благочестям їхнім відновлений закон, що донині існує, котрий відбирає у єретиків право отримувати що-небудь, або при рукопокладаннях, чи за заповітами, чи залишати, і просто говорити, у засліплених своїм безумним упередженням, і які бажають перебувати в омані донатистів, нехай віднімиться влада чи залишати що-небудь, чи забирати власне. А тим, котрі думкою про єднання та мир захочуть виправити себе, нехай буде дозволено, і при існуванні такого закону, отримувати спадок, хоч би що там дісталося їм у спадок чи подарунок ще тоді, коли вони перебували в єретицькій омані, втім за винятком тих, котрі після прикликання до суду, визнали за потрібне перейти до католичної Церкви. Бо про таких треба думати, що не через страх небесного суду, але через спраглість земної вигоди побажали католичного єднання. Понад же все це потрібна допомога від влади кожної області. Але якщо й інше щось виявлять представники наші, що сприяє церковній користі, це робити і звершувати даємо повноваження.
99 (112). Про народ і єпархії, що навертаються від донатистів. Народ, що навертається від донатистів, який має єпископа, поставленого без дозволу Собору, безсумнівно нехай буде удостоєний мати його. Народу, що мав єпископа, і після смерти його не захотів мати свого єпископа, але бажає за звичаєм приєднатися до єпархії іншого якого-небудь єпископа, не слід у цьому відмовляти. Запропоновано і це: що єпископи, які раніше оголошення царського закону про єднання навернули до католичної віри народ, котрий мали в управлінні, повинні утримувати владу над ним. Після ж закону про єднання і далі, належить усі церкви і межі їх, всі, які можуть виявитися підпорядкованими, законно присвоєними тим церквам, нехай будуть затвердженні за католичними єпископами, що знаходяться у тих місцях, якими заволоділи єретики, котрі у майбутьньому навертаються до католичної віри, або не навертаються. І якщо деякі з них привласнили собі щось, після царського закону, то (це) має бути поверненим. (Ап. 38; Карф. 47, 57, 66–69, 91–94, 117—119, 124).
121 (135). Постановлено і це: якщо деякі недбальствують про наверненні до католичного єднання міст, підпорядкованих їхнім престолам, нехай викриваються сусідніми старанними єпископами, щоб не відкладали цієї справи. Заради того, якщо упродовж шестимісячного терміну, від дня наради про це, нічого не зроблять, то після цього міста ті нехай передадуться тому, хто зможе навернути їх. Втім, якщо той, котрому ці міста є належними, за корисне визнавав не діяти, за деякими домовленностями, тому що цьому віддали перевагу єретики, щоб він міг прийняти їх до католичної Церкви без народного заколоту, а між тим інші попереджені про його наміри, задіянням котрих раніше він більше озлобив би єретиків, то, після розгляду цього єпископами — суддями, міста ті нехай будуть повернені його престолу. Коли єпископам — суддям належить бути з різних областей, тоді суддів призначить той предстоятель, у області якого знаходиться спірне місто. Якщо ж за спільною згодою обирати будуть суддів із сусідніх єпископів, то або один нехай буде обраний, або три. І якщо три будуть обрані і визнані, то, нехай підкоряться рішенню або всіх, або двох. (Ап. 58; Трул. 19; Сард. 11; Лаод. 19; Карф. 47, 71, 123, 124).
23 (137). Якщо єпископ не буде піклуватися про повернення від єретиків належного церкві за списками, чи самих кафедр, то нехай напучують його сусідні старанні єпископи, і нехай покажуть йому його недбалість, щоб не було йому вибачення. Якщо ж протягом шести місяців від дня умовляння, перебуваючи у тій самій єпархії, не перейметься опікуванням про тих, хто повинен повернутися до католичного єднання, з таким нехай не спілкуються, доки не виконає того. Якщо ж не прийде у ці міста той, хто сприятиме(Цивільні керівники повинні були сприяти єпископам, коли потрібно було призвати на Собор єретиків, для умовляння їх чи відповідей.): то єпископу нехай не ставиться бездіяльність у провину. (Ап. 58; Трул. 19; Сард. 11; Карф. 47, 57, 71, 121, 122, 124).
129 (144). Визначено і це: не приймати доносів від усіх рабів, від відпущеників тих самих, на кого хочуть доносити, і від усіх, кого цивільні закони не допускають до доносів про злочини; також від усіх, на кому лежить пляма нечестя, тобто, від комедіантів та осіб, до сороміцьких справ долучених; також від єретиків, чи еллінів, чи юдеїв; втім, у всіх, під котрих не припускається таке звинувачення, нехай не відбирається свобода приносити скарги за своїми справами.
Правила Святого Собору Константинопольського, що відбувся у храмі Святих апостолів, який називають Двократним
13. Вселукавий, посіявши в Церкві Христовій насіння єретичного куколю, і бачачи, як він посікається на корені мечем Духа, вступивши на інший шлях злих підступів, заміряється безумством розкольників розсікати Тіло Христове; але і цей його підступ повністю упереджуючи, святий Собор нині визначив: якщо якийсь пресвітер чи диякон, через якісь обвинувачення, підозрюючи свого єпископа, раніше соборного дослідження і розгляду, і цілковитого осудження його, насмілиться відступити від спілкування з ним, і не буде підносити його ім'я у священних молитвах на літургіях, за церковним переданням, такий нехай буде підданий відлученню, і нехай позбудеться всякої священичої чести. Бо поставлений у чин пресвітера, що привласнює собі суд, митрополитам наданий, і раніше суду, сам по собі осуджувати свого отця і єпископа зважується, не достойний ні чести, ні найменування пресвітера. Послідовники ж таких, якщо вони із священства, також нехай будуть позбавлені своєї чести, якщо це ченці або миряни, нехай зовсім відлучаться від Церкви, доки не відкинуть спілкування з розкольниками, і не повернуться до свого єпископа. (Ап. 31; II Вс. 6; III Вс. 3; IV Вс. 18; Трул. 31, 34; Гангр. 6; Сард. 14; Антиох. 5, Карф. 10, 11; Двокр. 14, 15).
Послання святого Афанасія Великого, архиєпископа олександрійського, до Аммуна Ченця
3. (із 39 послання про свята, святого Афанасія, архиєпископа Олександрійського). Але оскільки згадав я про єретиків, як про мертвих, про нас же самих, як про тих, що мають для спасіння Божественні Писання, і боюся, щоб, як писав до коринфян Павло: «ваші уми щоб не пошкодилися, ухилившись від простоти у Христі» (2 Кор. 11, 3), хитрістю людей, а потім не почали довіряти іншим книгам, так званим апокрифичним((Під Апокрифичними книгами, за грецьким перекладом, маються на увазі книги утаємничені. Єретики, давали таку назву тим книгам, які складали самі, для того, щоб якомога більше запевнити у їхній істинності тих, кого хотіли обманути)), будучи обмануті однойменністю їх з істинними книгами, то потерпіть, молю, якщо про відоме вам, ще і я згадую, заради потреби й користи Церкви. Бажаючи ж згадати про це, використаю, для виправдання своєї сміливости, як приклад слова євангеліста Луки, і кажу і я: оскільки деякі почали складати собі так звані апокрифичні книги, і змішувати їх із Богодухновенним Писанням, про яке ми пересвідчилися, що передане отцям тими, які від самого початку були очевидцями та служителями Слова, то вирішив і я, спонуканий істинними браттями, і зізнався від початку як по порядку викласти, які книги прийняті у канон, передані і віримо, що є Божественними, щоб кожен спокушений відкинув спокусників, а кожен, хто залишився чистим, порадів про нове попередження. Отже, усіх книг Старого Завіту числом двадцять дві: бо стільки ж, як я чув, і букв використовується у євреїв. По порядку ж і за назвами вони є такими: по-перше Буття: потім Вихід, далі Левит, потім Числа, і нарешті Второзаконня; за ними йде Ісус Навин, Суддів ізраїлевих, і потім Руфі; далі по порядку чотири книги Царств, з яких як перша та друга вважаються за одну книгу, так само третя і четверта — за одну; після цих Паралипоменон перша і друга, також вважаються за одну книгу; далі Ездри перша і друга — також за одну; після цих книга Псалмів, і потім Притчі, потім Екклезіаст, і Пісня Пісень. Після цих Іов, врешті пророків дванадцять, що вважаються за одну книгу, потім Ісая, Єремїя, і з ним Варух, Плач і Послання; а після них Єзекиїль і Даниїл; ці складають Старий Завіт. Але слід без зволікання говорити і про книги Нового Завіту. Вони є такі: чотири Євангелія, від Матфея, від Марка, від Луки, від Іоана; після них Діяння апостолів, і сім так званих соборних послань апостольських, як-от: Якова одне, Петра два, потім Іоана три, і Юди одне; до них чотирнадцять послань апостола Павла, котрі пишуться у такому порядку: перше до Римлян, потім до Коринфян два, після цих до Галатів, далі до Ефесян, потім до Филип'ян, до Колосян, до Солунян два, до Євреїв, до Тимофія два, і до Тита одне, й останнє до Филимона одне; і наостанок Апокаліпсис Іоана. Ці є джерелами спасіння, щоби сущими у них словами спраглі втамували спрагу, у цих тільки благовіститься вчення благочестя. Ніхто до них нехай не додає, а також і нехай не віднімає від них будь-що. Ними Господь посоромив саддукеїв, кажучи: «Помиляєтесь, не знаючи ні Писання, ні сили Божої» (Мф. 22, 29). Юдеїв же наставляв: «Дослідіть Писання, бо ви сподіваєтесь через них мати життя вічне; а вони свідчать про Мене» (Ін. 5, 39). Заради ж більшої точності, оскільки пишу заради потреби, додаю і це: адже є крім цих і інші книги, не введені до канону, але призначені отцями для читання тим, що тільки-но вступають, і бажають оголоситися словом благочестя: Премудрість Соломонова, Премудрість Сираха, Есфирь, Юдиф, і Товит, і так зване вчення апостолів, і Пастир. Втім, улюблені, крім оцих, що читаються і тих канонічних, ніде не згадується про апокрифичні: але це є замисел єретиків, які їх пишуть, коли хочуть, призначають і додають їм час, щоб, представляючи їх, нібито стародавніми, мати способи для зваблення ними простодушних. (Ап. 60, 85; Лаод. 60; Карф. 24; Григорія Богосл. Про книги Св. Письма. Амфілохія. Про книги Св. Письма).
Правила святого Василія Великого
1. Отже щодо питання про кафарів((Так називаємих чистих)), і сказано раніше, і ти благообмірковано пригадав, як належить чинити за звичаями кожної країни, тому що про їхнє хрещення по-різному думали ті, хто розмірковував про цей предмет у свій час. Хрещення пепузіан, на мою думку, нічого не має на свій захист: і я дивуюсь, як цього не помітив великий Діонисій, будучи мудрованим у правилах. Бо правдиві поклали приймати Хрещення, яке ні в чому не відступає від віри, тому інше назвали вони єрессю, інше — розколом, а ще інше — самочинним збіговиськом. Єретиками назвали вони тих, що повністю відділилися, і в самій вірі відчужилися: розкольниками — тих, що розділились у поглядах на деякі предмети церковні, і на питання, котрі передбачають вилікування; а самочинними зборищами — зібрання, влаштовувані непокірними пресвітерами, чи єпископами, та ненавченим народом. Наприклад, якщо хтось, бувши викритим у гріху, усунутий від священнослужіння, не підкорився правилам, а сам утримав за собою владу і священнослужіння, і з ним відступили декотрі інші, залишивши Католичну Церкву, це є самочинне зборище. Про покаяння мислити інакше, ніж як сущі у Церкві, є розкол. Єресями ж є наприклад: маніхейська, валентиніанська, маркіонитська, і них самих пепузіанів. Бо тут є явна відмінність у самій вірі в Бога. Чому отцям, які від початку були, вгодно було хрещення єретиків зовсім відкидати, хрещення ж розкольників, як ще не чужих Церкві, приймати; а тих, що знаходяться у самочинних зборищах, виправляти пристойним покаянням і наверненням, і знову приєднувати до Церкви. Таким чином, навіть ті, що перебувають на церковних ступенях, відступивши разом з непокірними, коли покаються, нерідко приймаються знову в тому ж чині. Пепузіани ж явно є єретиками. Бо вони звели хулу на Духа Святого, нечестиво і безсоромно присвоївши найменування утішителя Монтану і Прискілі. Тому, якщо вони обожнюють людей, підлягають за це осудженню, бо чи не ображають Духа Святого, порівнюючи його із людьми, і в цьому випадку заслуговують на вічне осудження, бо хула на Духа Святого не прощається. Яка була б доцільність визнати хрещення тих, які хрестять в Отця, і Сина, і в Монтана або Прискілу? Бо не є охрещеними ті, що хрестилися у те, що нам не передане. Тому хоча великий Діонисій і не помітив цього, але нам не слід дотримуватися наслідування неправильного, бо безглуздість сама собою видна, і зрозуміла для усіх, хто має хоч трохи глузду. Кафари ж є з числа розкольників. Однак завгодно було прадавнім, як-от Кипріану і нашому , підпорядкувати усіх цих єдиному визначенню: кафарів, енкратитів, ідропарастатів, і апотактитів. Бо, хоча початок відступлення відбувся через розкол, але ті, що відступили від Церкви, уже не мали на собі благодаті Святого Духа. Бо занепало надання благодаті, тому що перервалося законне наступництво. Бо перші, які відступили, одержали посвячення від отців, і, через покладання рук їхніх, мали дарування духовне. Але відторгнуті, зробившись мирянами, не мали влади ні хрестити, ні рукопокладати, і не могли іншим надати благодать Святого Духа, від Якої самі відпали. Тому тих, що приходять від них до Церкви, як хрещених мирянами, прадавні наказували знову очищати істинним церковним хрещенням. Але оскільки декотрим у Асії рішуче вгодно було, заради повчання багатьох, прийняти хрещення їх, то нехай буде воно прийнятим. Належить же нам виявити злоумисли енкратитів. Вони, щоб затруднити своє прийняття до Церкви, надумали прискорено звершувати власне хрещення, через що і свій власний звичай змінили. Отже, оскільки про них нічого ясно не сказано, думаю, що пристойно нам відкидати їхнє хрещення: і якщо хтось прийняв би від них його, такого, якщо приходить до церкви, хрестити. Але якщо це може стати перешкодою спільному благоустрою, то надалі належить триматися звичаю, і йти за отцями, які благорозмірковано влаштували справи наші. Бо я побоюся, щоб нам тоді, коли хочемо утримати їх від поспішного хрещення, не відвернути тих, яких спасаємо, суворістю відкладення. Якщо ж вони зберігають наше Хрещення, то це нехай не присоромлює нас, бо ми зобов'язані не дякувати їм за те, але підкорятися правилам з точністю. Всемірно ж нехай буде встановлено, щоб, після їхнього хрещення, ті, що приходять до церкви, були помазувані від вірних, і так приступали до таїнств. Втім знаю, що братів Зоїна і Саторніна, які були у їхній спільноті, ми прийняли на кафедру єпископську; тому з'єднаних з їхньою спільнотою вже не можемо так суворо відчужувати від Церкви, встановивши, прийняттям єпископів, начебто якесь правило спілкування із ними. (Ап. 46, 47; І Вс. 8; II Вс. 7; Трул. 95; Лаод. 7; Вас. Вел. 47).
5. Єретиків, які при смерті каються, належить приймати. Зрозумілим же є, що приймати не без обмірковування, але з випробуванням, чи щире показують покаяння, і чи мають плоди, що свідчать про старанність до спасіння. (І Вс. 2, 14; II Вс. 7; Трул. 78, 96; Неокес. 12; Лаод. 19, 47; Карф. 45).
6. Любодіяння посвячених Богу нехай не обертаються на шлюб, але всіляко нехай розривається їхнє поєднання. Бо це і для утвердження Церкви корисно, і єретикам не дасть підстав докоряти нам, нібито привертаємо до себе попущенням гріха. (Ап. 25, 26; ІІІ Вс. 14, 15, 16; Трул. 4, 6, 44; Анкир. 19; Вас. Вел. 3, 18, 20, 32, 44, 60, 70).
47. Енкратити, саккофори й апотактити підлягають тому самому судженню, як і наватіани, бо про деяких із них видане правило, хоча і не однозначне, а про інших умовчано, ми ж, через одинаковість їхніх провин, таких перехрещуємо. І хоча у вас і не прийнятий цей звичай перехрещування, подібно, як і у римлян, з деяких міркувань, однак наше визначення їхньої провини нехай має силу. Оскільки їхня єресь є нібито відгалуженням єресі маркіонітів, які гидують шлюбом, відвертаються від вина і створіння Боже нечистим називають. Тому ми не приймаємо їх до Церкви, якщо не охрестяться нашим хрещенням. Бо нехай не кажуть, що охрестилися в ім'я Отця, і Сина, і Святого Духа, коли вони, подібно до Маркіона та інших єретиків, уявляють Бога творцем зла. Отже, якщо це угодно буде, то потрібно зібратися багатьом єпископам, і так викласти правило, щоб і той, хто діє, був у безпеці, і той, хто відповідає на питання про таких, мав достовірні підстави для відповіді. (Ап. 46, 47, 48; І Вс. 8,19; II Вс. 7; Трул. 95; Лаод. 7, 8; Карф. 57; Вас. Вел. 1, 5).
Правила , проголошені при настанні Святих Богоявлень у неділю.
1. І звичай і обов'язок вимагають від нас шанувати всякий недільний день, і святкувати його, оскільки в цей день Господь наш Ісус Христос явив нам воскресіння з мертвих. Тому і називається цей день у Писанні першим, як такий, що складає для нас початок життя, і восьмим, як той, що прийшов після юдейської суботи. Але коли трапиться у цей день бути посту перед святим Богоявленням, то благовстановимо його, розсудливо пристосовуючись до обох звичаїв. Вживши декілька фініків, ми не вчинемо за звичаєм єретиків, котрі не шанують дня Воскресіння Господа нашого Ісуса Христа, й одночасно віддамо належне пісному дню, очікуючи вечірнього зібрання, котре у цей день, з волі Божої звершується. Отже, цього дня будемо збиратися о час дев'ятий. (Ап. 66; Трул. 55; Гангр. 18).
7. Про тих, хто має рукопокластися, нехай буде цей устав. Весь Собор священнослужителів нехай погодиться і нехай обере, і тоді єпископ нехай випробує обраного, і за згодою священств нехай звершить рукопокладання посеред церкви, у присутності народу, і при проголошенні єпископом, якщо може народ, нехай засвідчить про нього. Таємного рукопокладання нехай не буває. Бо коли церква перебуває у мирі, тоді пристойно звершувати рукопокладання в церкві в присутності святих. А в тих місцях, де є однодумці тих, що були у спілкуванні з єретиками, рукопокладання нехай звершуються не інакше, як після випробовування від істинно православних священнослужителів, також у присутності єпископа, і при проголошенні його до присутнього народу, і тільки так, щоб у майбутньому не було якогось відхилення від правильного шляху. (Ап. 2; І Вс. 9; Вас. Вел. 89).
Етимологія
Слово єретик походить від грецького αἵρεσις — «вибір». Єретики обрали не дотримуватися загальноприйнятого вчення.
Див. також
Джерела
- Колодний А., Лобовик Б. // «Релігієзнавчий словник» / за ред. професорів А. Колодного і Б. Лобовика (Інститут філософії НАН України). — м. Київ: «Четверта хвиля», 1996 р. — С.115 —
Посилання
- Єретик [ 20 вересня 2020 у Wayback Machine.] // Українська Релігієзнавча Енциклопедія
Примітки
- Єретичка // Словник української мови : в 11 т. — Київ : Наукова думка, 1970—1980.
- . parafia.org.ua. Архів оригіналу за 11 квітня 2021. Процитовано 25 листопада 2018.
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Yereti k zhin yereti chka vid grec aἵresis osoba sho vistupaye proti zagalnoprijnyatogo v suspilstvi vchennya virovidstupnik Slovo yeretik perevazhno pov yazane z religiyeyu hocha sogodni slovo vzhivayetsya takozh v inshih znachennyah Kolishnij nimeckij katolickij chernec Martin Lyuter buv vidluchenij vid cerkvi yak yeretik rimskim papoyu Levom X papskoyu bulloyu Decet Romanum Pontificem u 1520 roci I po sogodni cej dekret ne skasovanij Bulo zaproponovano z ciyeyi statti vidiliti novu Cya stattya mozhe buti nadto velika abo logichno nezv yazna ale mozhlivo ce varto dodatkovo Kanoni ta pravila svyatih otciv pro yeretikivPro molitvi z yeretikami 45 te apostolske pravilo Yepiskop presviter chi diyakon yakij tilki molivsya z yeretikami nehaj bude vidluchenij Yaksho zh dozvolit yim diyati yak sluzhitelyam Cerkvi nehaj bude pozbavlenij sanu 33 tye pravilo Laodikijskogo soboru Ne podobaye molitisya z yeretikom abo vidstupnikom 10 te pravilo svyatih Apostoliv Yaksho htos iz vidluchenim vid spilkuvannya cerkovnogo pomolitsya navit yaksho ce bulo u domi takij nehaj bude vidluchenij 65 te apostolske pravilo Yaksho htos iz klirikiv abo miryanin v yudejsku sinagogu abo yeretichnu uvijde pomolitisya nehaj bude iz svyashennichogo sanu pozbavlenij i vidluchenij vid spilkuvannya cerkovnogo 9 te pravilo Zapitannya Chi povinen svyashennosluzhitel molitisya u prisutnosti arian chi inshih yeretikiv I chi bude jomu hoch yakas shkoda yaksho pri nih bude zvershuvati svoyu molitvu chi svyashennodiyu Vidpovid Pid chas bozhestvennoyi liturgiyi diyakon pered ciluvannyam vigoloshuye ti hto ne prijmayetsya do spilkuvannya vijdit Tomu taki ne povinni buti prisutnimi hiba sho poobicyayut pokayatisya i zalishiti svoyu yeres Inshi Dogmat 170 ti Svyatih otciv Shostogo Vselenskogo Soboru v Konstantinopoli Pro dvi voli j diyi v Gospodi nashomu Isusi Hristi I dvi istotni voli chi bazhannya v Nomu i dvi istotni diyi nerozluchno nezminno nerozdilno nezlitno za vchennyam svyatih otciv nashih spoviduyemo tak samo Jogo zh dva prirodni bazhannya ne superechlivi shob ne bulo tak yak navchayut nechestivi yeretiki bo lyudska Jogo volya postupayetsya ne superechit abo ne protiborstvuye a pidkoryayetsya Jogo bozhestvennij i vsemogutnij voli Apostolski pravila 46 Yepiskopa abo presvitera kotri prijnyali hreshennya yeretikiv abo zhertvu nakazuyemo pozbavlyati sanu Bo yaka zgoda mizh Hristom i Veliarom Abo yaka spivuchast virnogo z nevirnim 2 Kor 6 15 Ce pravilo Apostolske maye vidnoshennya do tih yeresej kotri buli v chasi apostolski i spotvoryuvali najvazhlivishi dogmati viri pro Boga Otcya i Sina i Svyatogo Duha ta pro Bogovtilennya Sina Bozhogo Shodo yeretikiv piznishih chasiv treba keruvatisya pravilami I Vs S Trul 95 19 te pr Laod S 7 Vas Vel 47 60 Yaksho htos pro pidrobleni knigi yeretikiv yak pro svyati vchitime u cerkvi na shkodu narodu i klirikam nehaj bude pozbavlenij svyashenstva 62 Yaksho htos iz kliru zi strahu pered lyudinoyu yudeyem chi ellinom chi yeretikom vidrechetsya vid imeni Hristovogo nehaj bude vidluchenij vid Cerkvi Yaksho zh vidrechetsya vid imeni sluzhitelya Cerkvi nehaj bude viklyuchenij z kliru yaksho zh pokayetsya to nehaj bude prijnyatij yak miryanin 1 Vs 10 Ankir 1 2 3 12 Petra Ol go 10 14 Afanasiya Vel Posl do Rufiniana Feof Ol go 2 68 Yaksho htos yepiskop abo presviter abo diyakon prijme vid kogos druge rukopokladannya nehaj bude pozbavlenij svyashennichogo sanu i vin i toj hto rukopolozhiv jogo hiba sho cilkom dostovirno vidomo bude sho vid yeretikiv maye rukopokladannya Tomu sho ni hreshenimi ni rukopokladenimi vid takih ni virnimi ani sluzhitelyami Cerkvi buti nemozhlivo 75 U svidki proti yepiskopa ne prijmati yeretika ale i virnogo odnogo ne dostatno Ale shob ustami dvoh abo troh svidkiv pidtverdilosya kozhne slovo Mf 18 16 I Vs 2 II Vs 6 Karf 59 131 132 Feof Ol go 9 Pravila 318 ti svyatih otciv prijnyatih na pershomu Vselenskomu Sobori v 325 roci u Nikeyi 8 Pro tih yaki kolis sami sebe nazivali chistimi Chistimi nazivali sebe yeretiki yaki buli poslidovnikami presvitera Rimskoyi Cerkvi Novata kotrij navchav sho vidpavshih pid chas gonin ta dvoshlyubnih do pokayannya ne dopuskati i v spilkuvannya cerkovne ne prijmati i v takih gordih i v ne cholovikolyubnih sudzhennyah pokladali chistotu svoyeyi viri ale priyednuyutsya do Katolichnoyi i Apostolskoyi Cerkvi blagougodno Svyatomu i Velikomu Soboru nehaj pislya pokladennya na nih ruk perebuvayut voni u kliri Persh za vse yim nalezhit pismovo spovidati sho priyednuyutsya i nasliduvati budut viznachennyam Katolichnoyi i Apostolskoyi Cerkvi tobto budut u spilkuvanni cerkovnomu i z dvoyezhencyami i z vidpalimi pid chas gonin dlya kotrih i chas pokayannya vstanovleno i termin proshennya viznachenij Potribno abi voni u vsomu nasliduvali viznachennyam Katolichnoyi Cerkvi I takim chinom u selah chi u mistah vsi hto viyavitsya iz klirikiv viyavlyatsya rukopolozhenimi tilki iz nih odnih nehaj zalishayutsya u tomu zh chini Ale zh tam de ye yepiskop Katolichnoyi Cerkvi deyaki z nih navernutsya do Cerkvi pravilnim bude yaksho yepiskop Pravoslavnoyi Cerkvi matime yepiskopske dostoyinstvo a toj hto imenuyetsya yepiskopom u tak zvanih chistih presvitersku matime chest hiba sho miscevij yepiskop rozsudit za blago abi i toj brav uchast u chesti imeni yepiskopskogo Yaksho zh jomu ce nevgodnim bude to dlya vidimogo zarahuvannya takogo do kliru nehaj vstanovit dlya nogo misce horyepiskopa abo presvitera abi ne bulo dvoh yepiskopiv u misti Ap 68 II Vs 7 Trul 95 VII Vs 14 Ankir 13 Neokes 14 Antioh 8 10 Sard 6 Karf 47 57 66 69 99 Vas Vel 1 47 89 Feof Ol go 12 Pravila 150 ti svyatih otciv prijnyati na drugomu Vselenskomu Sobori v 381 roci u Konstantinopoli 6 Oskilki bagato hto bazhayuchi vnesti zbentezhennya ta porushiti cerkovne blagochinnya vorozhe i naklepnicki vidumuyut na pravoslavnih yepiskopiv sho keruyut cerkvami yakis provini i ne z inshim yakimos namirom a tilki abi potmariti dobru slavu svyashenikiv i vchiniti sum yattya sered mirnogo narodu zaradi togo Svyatij Sobor yepiskopiv sho zibralisya v Konstantinopoli viznav za spravedlive obvinuvachiv ne dopuskati bez vivchennya yak ne dozvolyati vsyakomu visuvati zvinuvachennya proti kerivnikiv cerkvi ale i ne vsim zaboronyati Ale yaksho htos proti yepiskopa visune yakus vlasnu tobto privatnu skargu yak ot shodo posyagannya na jogo majno abo pro yakus inshu nepravdu yaku poterpili vid nogo pri takih zvinuvachennyah ne brati do uvagi ani osobi obvinuvacha ani jogo viri Bo nalezhit usilyako i sovisti yepiskopa buti vilnoyu i tomu hto ogolosiv sebe obrazhenim znajti pravosuddya yakoyi b vin ne buv viri Yaksho zh visunuta na yepiskopa provina bude cerkovnoyu todi nalezhit vivchiti osobu pozivacha I po pershe ne dozvolyati yeretikam prinositi obvinuvachen na yepiskopiv u spravah cerkovnih Yeretikami zh nazivayemo yak tih kotri zdavna buli ogolosheni chuzhimi Cerkvi tak i tih yaki pislya togo nami anafemi piddani krim zhe cogo i tih yaki hoch i prikidayutsya nibi viru nashu pravilno spoviduyut ale kotri viddililisya ta proti nashih pravilno postavlenih yepiskopiv zibrannya zbirayut Takozh yaksho htos iz tih sho nalezhat do Cerkvi za yakis provini ranishe buli zasudzheni i pozbavleni sanu abo u zaboroni znahodyatsya abo iz stanu miryan cim takozh haj ne bude dozvoleno zvinuvachuvati yepiskopa azh poki ne ochistyat sebe vid zvinuvachennya pid yake pidpali sami Tak samo i vid tih na yakih samih poperedno bulo zvedeno zvinuvachennya donosi na yepiskopa abo na inshih z klirikiv mozhut prijmatisya ne ranishe nizh koli povnistyu dovedut svoyu nevinnist shodo visunutih proti nih zvinuvachen Yaksho zh dekotri ne buduchi ni yeretikami ani vidluchenimi vid spilkuvannya cerkovnogo ni zasudzhenimi ani poperedno zvinuvachenimi u yakihos zlochinah skazhut sho mayut shos donesti na yepiskopa u cerkovnih spravah takim Svyatij Sobor nakazuye po pershe predstaviti svoyi zvinuvachennya vsim yepiskopam oblasti i pered nimi pidtverditi dokazami svoyi zvinuvachennya na yepiskopa Yaksho zh yepiskopi sumizhnih yeparhij ponad usyake spodivannya ne v zmozi budut vidnoviti poryadok shodo visunutih na yepiskopa zvinuvachen todi obvinuvachi nehaj pristuplyat do bilshogo Soboru yepiskopiv velikoyi oblasti sklikanih z ciyeyi prichini Ale ne ranishe mozhut voni napolyagti na svoyemu zvinuvachenni nizh dadut pismove zobov yazannya ponesti odnakove pokarannya z obvinuvachenim yaksho po hodu spravi viyavlyatsya naklepnikami obvinuvachuvanogo yepiskopa Ale yaksho htos pislya poperednogo rozglyadu znevazhivshi prijnyate rishennya nasmilitsya chi carevi poskarzhitisya chi do civilnih sudiv chi turbuvati Vselenskij Sobor obrazhayuchi cim chest usih yepiskopiv oblasti takij v majbutnomu zovsim nehaj ne bude prijnyatim zi svoyeyu skargoyu yak toj hto nanis obrazu pravilam i porushiv cerkovne blagochinnya Ap 34 37 74 75 IV Vs 9 17 19 21 Trul 8 Antioh 14 15 20 Laod 40 Sard 4 Karf 8 10 11 12 15 18 19 59 104 107 128 129 130 132 Dvokr 13 Feof Ol go 9 7 Tih hto priyednuyetsya do pravoslav ya i do chastini spasayemih z yeretikiv prijmayemo za takim chinopolozhennyam ta zvichayem Arian makedonian savvatian ta navatian kotri nazivayut sebe chistimi i krashimi chotiridesyatnikiv abo tetraditiv i apolinaristiv koli voni dayut rukopisannya i proklinayut usyaku yeres kotra mudruye ne tak yak vchit Svyata Bozha Katolichna i Apostolska cerkva prijmayemo zapechatuyuchi tobto pomazuyuchi Svyatim mirom po pershe cholo potim ochi i nizdri i vusta i vuha i zapechatuyuchi yih govorimo pechat daru Duha Svyatogo Yevnomian zhe sho cherez yedinokratne zanurennya hrestyatsya i montanistiv kotrih nazivayut tut frigami i savelian sho dotrimuyutsya dumki pro sinootcivstvo ta inshe neterpime tvoryat i vsih inshih yeretikiv2 usih kotri iz nih bazhayut priyednanimi buti do pravoslav ya prijmayemo yak yazichnikiv V pershij den robimo yih hristiyanami v drugij ogoloshenimi potim u tretij den zaklinayemo yih z trikratnim dunovennyam v lice j u vuha i tak ogoloshuyemo yih i zmushuyemo perebuvati v cerkvi i sluhati Pisannya i todi vzhe hrestimo yih Ap 46 47 68 I Vs 8 19 Trul 95 Laod 7 8 Karf 57 Vas Vel 1 5 47 Pravila 630 svyatih otciv prijnyati na Chetvertomu Vselenskomu Sobori v 451 roci u Halkidoni 14 Oskilki u deyakih yeparhiyah dozvoleno chitcyam i spivcyam brati shlyub to svyatij Sobor viznachiv shob nikomu iz nih ne bulo dozvoleno brati sobi za druzhinu inovirnu shob ti yaki narodili uzhe ditej u takomu shlyubi i persh za vse ti sho vzhe ohrestili yih u yeretikiv privodili yih do spilkuvannya z Katolichnoyu Cerkvoyu A hto she ne ohrestiv shob ne mogli hrestiti yih u yeritikiv ani z yednuvati shlyubom z yeretikom chi z yudeyem chi z yazichnikom hiba sho tilki u tomu vipadku koli osoba yaka poyednuyetsya iz pravoslavnim obicyaye perejti do pravoslavnoyi viri A hto porushit ce viznachennya svyatogo Soboru toj nehaj pidlyagaye yepitimiyi za pravilami Ap 26 45 65 Trul 6 72 Laod 10 31 34 37 39 Karf 21 Pravila 227 svyatih otciv prijnyati na p yato shostomu Trulskomu Vselenskomu Sobori u Konstantinopoli 691 692 rr 1 Pri pochinanni vsyakogo i slova i spravi najkrashim chinom ye vid Boga pochinati i z Bogom zakinchuvati za slovom bogoslova Zaradi cogo i nini koli i blagochestya nami uzhe yasno propoviduyetsya i Cerkva u yakij Hristos pokladenij za osnovu bezperestanku zbilshuyetsya i procvitaye tak sho vishe za kedri livanski vivishuyetsya pokladayuchi pochatok svyashennih sloves Bozhoyu blagodattyu viznachayemo zberigati nedotorkanoyu dlya novovveden ta zmin viru peredanu nam vid samovidciv i sluzhiteliv slova bogoobranih apostoliv A takozh i vid trohsot visimnadcyati svyatih i blazhennih otciv pri Konstantani carevi nashomu proti nechestivogo Ariya ta na vigadane nim yazichnicke inshobozhzhya abo skazati pravilnishe bagatobozhzhya sho u Nikeyi zibralisya kotri odnodumnistyu viri yedinosutnist u troh Ipostasyah Bogonachalnoyi Istoti vidkrili nam ta poyasnili ne dopustivshi comu prihovanim buti pid spudom neznannya ale yasno navchili virnih poklonyatisya yedinim pokloninnyam Otcyu i Sinu i Svyatomu Duhu vidkinuli i zrujnuvali lzhevchennya pro nerivni stupeni Bozhestva i yeretikami z pisku skladeni proti pravoslav ya dityachi pobudovi zrujnuvali ta vidkinuli Tak samo i pri velikomu Feodosiyi carevi nashomu stami p yatdesyatma Svyatimi otcyami sho u comu caryuyuchomu misti zibralisya progoloshene spovidannya viri zberigayemo i bogoslovske uchennya pro Svyatogo Duha prijmayemo a nechestivogo Makedoniya razom iz poperednimi vorogami Istini vidkidayemo bo cherez durist nasmilivsya vvazhati vladiku rabom i zuhvalo zabazhav rozdiliti nerozdilnu Odinicyu tak sho ne bulo b doskonalim tayinstvo upovannya nashogo Razom iz cim merzennim i proti istini nesamovitim osudzhuyemo Apolinariya tayemnogo provodirya zlobi kotrij nechestivo virignuv nibito Gospod prijnyav tilo bez dushi i rozumu takim chinom takozh privodyachi do dumki nibito spasinnya vchinene dlya nas nedoskonalo Tak samo i pri Feodosiyi sini Arkadiya carevi nashomu dvomastami bogonosnimi otcyami sho zibralisya pershogo razu u misti Yefesi vikladene vchennya yak neporushnu blagochestya derzhavu zgodoyu zakarbovuyemo yedinogo Hrista Sina Bozhogo yakij vtilivsya propoviduyuchi i Tu sho bezsimenno narodila Jogo neporochnu Prisnodivu spoviduyuchi osobisto i dijsno Bogorodiceyu a bezumne rozdilennya Nestoriya kotre vid zherebu Bozhogo vidluchene vidkidayemo bo vin uchit sho yedinij Hristos ye okremo lyudina i okremo Bog i vidnovlyuye yudejske nechestya Pravoslavno zatverdzhuyemo takozh i v oblasnomu misti Halkidoni pri Markiyani carevi nashomu shestistami tridcyatma Bogoobranimi otcyami napisane virospovidannya kotre do kinciv zemli na povnij golos zvistilo yedinogo Hrista Sina Bozhogo Yakij skladayetsya z dvoh yestv i u cih samih dvoh yestvah slavimij a suyemudrogo Yevtihiya kotrij govoriv sho velike tayinstvo spasitelnogo domoustroyu zvershilosya primaroyu nache shos zhahlive yak zarazu iz svyashennoyi ogorozhi Cerkvi vikidayemo a z nim takozh i Nestoriya ta Dioskora z yakih odin buv zahisnikom ta pobornikom rozdilennya a drugij zmishannya i kotri z protilezhnih kinciv nechestya kinulisya v odnu bezodnyu pogibeli i bezbozhnictva A takozh i sta shistdesyati p yati bogonosnih otciv sho zibralisya u comu carskomu misti pri Yustiniani blazhennoyi pam yati carevi nashomu blagochestivi slova yak vid Duha vislovleni znayemo i nim nashadkiv nashih navchayemo Voni Feodora Mopsuyetskogo Nestoriyevogo uchitelya j Origena i Didima i Yevagriya sho vidnovili ellinski bajki i perehid ta peretvorennya deyakih til i dush znovu nam predstavili na ganbu u sonnih mriyah zablukalogo rozumu i proti voskresinnya mertvih nechestivo j obludlivo povstavali tak samo napisane Feodoritom proti pravdivoyi viri i proti dvanadcyati glav blazhennogo Kirila i tak zvanij list Ivi soborno piddali proklyattyu i vidkinuli I Shostogo Soboru yakij neshodavno pri carevi nashomu blazhennoyi pam yati Konstantani u comu carskomu misti zibravsya virospovidannya kotre bilshu silu otrimalo koli blagochestivij imperator postanovi cogo Soboru svoyeyu pechatkoyu zaradi dostovirnosti na vsi viki zatverdiv znovu zobov yazuyemosya zberigati neporushno Vono Bogolyubno poyasnilo yak povinni mi spoviduvati dva prirodni bazhannya chi dvi voli i dva prirodni dijstva u yedinomu Gospodi nashomu Isusi Hristi istinnomu Bogovi yakij voplotisya zaradi nashogo spasinnya a tih kotri pravilnij dogmat istini spotvorili i odnu volyu j odne dijstvo u yedinomu Gospodi Bogovi nashomu Isusi Hristi lyudyam propoviduvali sudom blagochestya zvinuvatilo yak Feodora yepiskopa Faranskogo Kira Oleksandrijskogo Gonoriya Rimskogo Sergiya Pirra Pavla Petra sho buli u comu Bogospasennomu misti predstoyatelyami Makariya Antiohijskogo yepiskopa uchnya jogo Stefana i bezumnogo Polihroniya takim chinom zberigayuchi nedotorkannim spilne tilo Hrista Boga nashogo Korotko govoryachi postanovlyayemo nehaj vira usih v Cerkvi Bozhij proslavlenih muzhiv kotri buli svitilami u sviti mayuchi slovo zhittya zberigayetsya tverdoyu i nehaj do kincya viku perebuvaye neporushnoyu razom iz bogoperedanimi yihnimi pisannyami i dogmatami Vidkidayemo j anafematstvuyemo usih kogo voni vidkidali j anafematstvuvali yak vorogiv istini sho marno skregotili na Boga i namagalisya nepravdu na visotu pidnesti Yaksho zh htos ne zberigaye i ne prijmaye vishenazvanih dogmativ blagochestya i ne tak samo dumaye i propoviduye ale zamahuyetsya iti proti nih toj nehaj bude pid anafemoyu za viznachennyam ranishe prijnyatim vishe zgaduvanimi svyatimi i blazhennimi otcyami i z spilnoti hristiyanskoyi yak chuzhij nehaj bude viklyuchenij i vidkinutij Bo mi zgidno z tim sho viznacheno ranishe ostatochno virishili zovsim nichogo ne dodavati yak i ne vidbavlyati i ne mogli niyakim chinom II Vs 1 III Vs 7 Karf 1 2 2 Prekrasnim i najbilshoyi starannosti dostojnim viznav cej svyatij Sobor i te shob vidnini dlya zcilennya dush i vilikuvannya pristrastej tverdimi i neporushnimi perebuvali prijnyati i zatverdzheni svyatimi i blazhennimi otcyami yaki buli ranishe nas a takozh i nam peredani imenem svyatih i slavnih apostoliv visimdesyat p yat pravil Oskilki zh u cih pravilah zveleno nam prijmati cih zhe svyatih apostoliv Postanovi cherez Klimenta peredani v yaki kolis inakodumci na shkodu Cerkvi privnesli desho falshive i chuzhe blagochestyu sho potmarilo dlya nas blagolipnu krasu Bozhestvennogo vchennya to mi zaradi napoumlennya ta ogorodzhennya najhristiyannishoyi pastvi zgadani Klimentovi postanovi blagorozsudlivo vidiklali zovsim ne dopuskayuchi porodzhen yeretichnogo lihosliv ya i ne domishuyuchi yih do chistogo i doskonalogo apostolskogo vchennya Zgodoyu nashoyu zatverdzhuyemo i vsi inshi svyashenni pravila vikladeni svyatimi j blazhennimi otcyami nashimi tobto trimastami visimnadcyatma bogonosnimi otcyami sho zibralisya v Nikeyi takozh vid otciv sho zbiralisya v Ankiri i v Neokesariyi rivno yak i v Gangri krim togo v Antiohiyi Sirijskij i v Laodikiyi Frigijskij she zh sta p yatdesyati otciv sho zijshlisya u comu bogoberezhenomu i carstvenomu misti i dvohsot otciv sho zibralisya vpershe v oblasnomu misti Efesi i shestisot tridcyati svyatih i blazhennih otciv sho zibralisya u Halkidoni i vid tih sho zibralisya v Sardiku ta Karfageni i she tih sho zibralisya znovu v comu bogospasennomu i caryuyuchomu misti za Nektariya predstoyatelya cogo carskogo mista i za Feofila Oleksandrijskogo arhiyepiskopa takozh pravila Dionisiya arhiyepiskopa velikogo mista Oleksandriyi Petra Oleksandrijskogo arhiyepiskopa i muchenika Grigoriya yepiskopa Neokesarijskogo chudotvorcya Afanasiya arhiyepiskopa Oleksandrijskogo Vasiliya arhiyepiskopa Kesariyi Kappadokijskoyi Grigoriya yepiskopa Niskogo Grigoriya Bogoslova Amfilohiya Ikonijskogo pershogo Timofiya arhiyepiskopa Oleksandrijskogo Feofila arhiyepiskopa togo zh velikogo mista Oleksandriyi Kirila arhiyepiskopa Oleksandrijskogo i Genadiya patriarha cogo bogospasennogo i carskogo mista she zh i Kiprianom arhiyepiskopom Afrikanskoyi krayini i muchenikom i Soborom sho za nogo buv vikladene pravilo kotre u mistah vishenazvanih predstoyatelej i tilki u nih za peredanim yim zvichayem bulo zberezhene Nikomu nehaj ne bude dozvoleno visheoznacheni pravila zminyuvati abo skasovuvati chi krim zaproponovanih pravil prijmati inshi z pidroblenimi dopisami sho yih sklali yakis lyudi kotri zuhvalo torguyut istinoyu Yaksho zh htos vikritij bude u tomu sho yakes pravilo iz vishenazvanih spokusitsya zminiti abo spotvoriti takij bude povinen proti togo pravila ponesti yepitimiyu yaku vono viznachaye i cherez neyi bude vilikuvanij vid togo u chomu pomilyavsya Ap 35 VII Vs 1 Karf 1 Dvokr 10 72 Negozhe cholovikovi pravoslavnomu z zhinkoyu yeretichnoyu shlyubom poyednuvatisya ni pravoslavnij zhinci z cholovikom yeretikom z yednuvatisya Yaksho zh bude viyavleno shos podibne zroblene kim nebud shlyub uvazhati nedijsnim i nezakonne spivzhittya rozluchati Bo ne slid zmishuvati nezmishuvane ni poyednuvati z vivceyu vovka i z chastkoyu Hristovoyu zhereb grishnikiv Yaksho zh htos viznachene nami porushit nehaj bude vidluchenij Ale yaksho dekotri buduchi she u nevir yi ta ne buvshi zarahovanimi do stada pravoslavnih z yednalisya mizh soboyu zakonnim shlyubom potim odin iz nih obravshi blage navernuvsya do svitla istini a inshij zalishivsya v kajdanah omani ne bazhayuchi poglyanuti na Bozhestvenne prominnya i yaksho pritomu nevirnij zhinci vgodno spilno zhiti z cholovikom virnim chi navpaki cholovikovi nevirnomu z zhinkoyu virnoyu to nehaj ne rozluchayutsya za Bozhestvennim apostolom Bo neviruyuchij cholovik osvyachuyetsya zhinkoyu viruyuchoyu neviruyucha zhinka osvyachuyetsya viruyuchim cholovikom 1 Kor 7 14 IV Vs 14 Laod 10 31 Karf 21 81 Oskilki mi diznalisya sho u deyakih krayinah u pislya sliv Svyatij Bezsmertnij yak dopovnennya vigoloshuyut sho rozp yavsya za nas pomiluj nas ale ce davnimi svyatimi otcyami yak chuzhe blagochestyu vid ciyeyi pisni vidkinuto razom iz bezzakonnim yeretikom sho vviv ci slova to i mi ranishe blagochesno postanovlene svyatimi otcyami nashimi zatverdzhuyuchi pislya danogo viznachennya tih hto prijmaye u cerkvi taki slova chi inshim yakimos chinom shos primishuye do Trisvyatoyi pisni anafematstvuyemo A yaksho porushniki postanovlenogo ye svyashennogo chinu to nakazuyemo pozbavlyati yih vid cogo chasu svyashenichogo dostoyinstva yaksho zh miryanin abo chernec vidluchati vid cerkovnogo spilkuvannya 95 Tih sho priyednuyutsya do pravoslav ya i do chastini yeretikiv yaki spasayutsya prijmayemo za takim chinopolozhennyam ta zvichayem Arian makedonian navacian yaki nazivayut sebe chistimi i najkrashimi abo i apolinaristiv koli voni dayut rukopisannya ta proklinayut usyaku yeres kotra ne mudruye yak mudruye Svyata Bozha katolichna j apostolska Cerkva prijmayemo zapechatuyuchi tobto pomazuyuchi svyatim mirom u pershu chergu cholo potim ochi i nizdri i vusta i vuha i zapechatuyuchi yih govorimo pechat daru Duha Svyatogo A pro kolishnih yaki potim do katolichnoyi Cerkvi prijshli postanovleno perehreshuvati yih obov yazkovo Yevnomian zhe sho odnokratnim zanurennyam ohreshuyutsya i yakih nazivayut tut i sho dotrimuyutsya dumki pro sinootcivstvo ta inshe neterpime tvoryat i vsih inshih yeretikiv tomu sho bagato tut takih a osoblivo vihidciv iz Galatskoyi krayini usih kotri iz nih bazhayut priyednanimi buti do pravoslav ya prijmayemo yak yazichnikiv U pershij den robimo yih hristiyanami u drugij potim u tretij zaklinayemo yih iz trohkratnim dunovennyam u lice i u vuha i tak ogoloshuyemo yih i primushuyemo perebuvati u cerkvi i sluhati Pisannya i todi vzhe hrestimo yih Tak samo i maniheyiv ta yim podibnih yeretikiv Nestoriani zh povinni tvoriti rukopisannya i piddavati anafemi svoyu yeres i Nestoriya i Yevtihiya i Dioskora i Sevira ta inshih nachalnikiv takih yeresej ta yihnih odnodumciv i vsi visheoznacheni yeresi i potim nehaj prijmayut svyate Prichastya Pravila 367 svyatih otciv prijnyati na Somomu Vselenskomu Sobori v 787 roci u Konstantinopoli 9 Usi dityachi bajki i shaleni znushannya i brehlivi pisannya vigaduvani proti chesnih ikon slid viddavati do arhiyepiskopiyi Konstantinopolskoyi shob pokladeni buli z inshimi yeretichnimi knigami Yaksho zh znajdetsya htos hto taki prihovuye to yepiskop chi presviter chi diyakon nehaj bude pozbavlenij svogo chinu a miryanin abo chernec nehaj bude vidluchenij vid spilkuvannya cerkovnogo Ap 60 Trul 63 Laod 59 Pravila Svyatogo Pomisnogo Soboru Laodikijskogo 9 Na kladovisha usyakih yeretikiv abo u tak zvani u nih muchenicki miscya nehaj ne bude dozvoleno chlenam cerkvi hoditi dlya molitvi abo dlya zcilyuvannya A tih sho hodyat yaksho voni ye virnimi pozbavlyati cerkovnogo spilkuvannya na deyakij chas A tih sho kayutsya ta viznayut sho zgrishili prijmati do spilkuvannya Ap 10 11 45 46 64 70 III Vs 2 4 Laod 6 32 33 34 37 Karf 83 Timofiya Ol go 9 10 Ne slid chlenam cerkvi neobdumano ditej svoyih z yednuvati shlyubnim soyuzom iz yeretikami Ap 26 45 65 IV Vs 14 Trul 6 72 Laod 31 Karf 21 31 Ne podobaye z usyakim yeretikom ukladati shlyubnij soyuz chi viddavati takim svoyih siniv abo dochok ale krashe brati vid nih yaksho obicyayut hristiyanami buti Ap 26 45 65 IV Vs 14 Trul 6 72 Laod 10 Karf 21 32 Ne podobaye vid yeretikiv prijmati blagoslovennya yaki ye bilshe marnosliv ya nizh blagoslovennyami Ap 10 11 45 46 64 I Vs 19 II Vs 7 III Vs 2 4 Trul 11 95 Laod 6 7 8 9 10 14 31 33 34 37 Vas Vel 1 47 Timofiya Ol go 9 33 Ne podobaye molitisya z yeretikom abo vidstupnikom Ap 10 11 45 46 64 I Vs 19 II Vs 7 III Vs 2 4 Trul 11 95 Laod 6 7 8 10 14 31 32 34 37 Vas Vel 1 47 Timofiya Ol go 9 34 Vsyakomu hristiyaninu ne podobaye zalishati muchenikiv Hristovih ta vidhoditi do lzhemuchenikiv kotri tobto u yeretikiv znahodyatsya abo sami yeretikami buli Bo ci viddaleni vid Boga os tomu ti hto prihodit do nih nehaj budut pid klyatvoyu Ap 10 11 45 46 64 70 III Vs 2 4 Laod 6 9 32 33 37 Karf 83 Timofiya Ol go 9 35 Ne podobaye hristiyanam zalishati Cerkvu Bozhu ta vidhoditi i sluzhiti angelam i vlashtovuvati zibrannya Ce osudzheno Zaradi cogo yaksho viyavitsya sho vpravlyayetsya u takomu tayemnomu idolosluzhinni nehaj bude anafema poskilki zalishiv Gospoda nashogo Isusa Hrista Sina Bozhogo i pristupiv do idolosluzhinnya Danim pravilom osudzhuyutsya yeretiki kotri ne molilisya Bogu i Hristu a tilki angelam yaki nibito ye tvorcyami i upravitelyami svitu 37 Ne slid prijmati svyatkovi dari yaki posilayutsya vid yudeyiv chi yeretikiv ni svyatkuvati iz nimi Pravila Svyatogo Pomisnogo Soboru Karfagenskogo 21 30 Rozmirkovano za blago shob diti zarahovanih do kliru ne z yednuvalisya shlyubom iz yazichnikami abo iz yeretikami IV Vs 4 Trul 72 Laod 10 31 57 68 Vasha odnodushnist razom zi mnoyu Ce pravilo vigoloshuye na Sobori Avrilij yepiskop Karfagenskij pam yataye viznachene na poperednomu Sobori u malolitnomu vici ohresheni donatistami yaki ne mogli todi piznati naskilki pogibelnimi ye yihni hibni dumki ale pislya dosyagnennya viku zdatnogo do rozmirkovuvannya piznavli istinu i bezumstvom yihnim pogrebuvali za drevnim chinom pokladannyam ruk nehaj prijmayutsya do katolichnoyi Bozhoyi Cerkvi po vsomu svitu rozpovsyudzhenoyi Narikannya poperednoyi omani ne povinne buti pereponoyu prijnyattyu yih do chinu klirikiv koli voni pristupivshi do viri istinnu Cerkvu viznali svoyeyu i v nij uviruvavshi u Hrista prijnyali tayinstva Trojci yaki yak vidomo vsi istinni i svyati i bozhestvenni i na yakih utverdzhuyetsya vse upovannya dushi ne zvazhayuchi na te sho poperednya zuhvalist yeretikiv bezrozsudno namagalasya shos peredati suprotivne pid imenem istini Ce prosto yak uchit svyatij Apostol Pavlo govoryachi odin Gospod odna vira odne hreshennya Ef 4 5 i te sho odin raz podavati treba ne dozvoleno znovu sprijmati Zaradi cogo pislya piddannya anafemi imeni omani pokladannyam ruk nehaj prijmayutsya do yedinoyi Cerkvi kotra za skazanim ye gorlicya Div Pisn 2 12 yedina mati hristiyan i v yakij spasitelno prijmayutsya usi tayinstva vichni ta zhivotvorchi vtim tih sho perebuvayut u yeresi piddayut velikomu osudzhennyu ta kari Sho v istini svitlishe suprovodzhuvalo b yih do vichnogo zhittya te v omani staye dlya nih takim sho bilshe potmaryuye ta zasudzhuye Cogo deyaki unikli i piznavshi pryamij shlyah materi Katolichnoyi Cerkvi vsim Yiyi svyatim tayinstvam z lyubovi do istini povirili i yih prijnyali I sho taki koli doluchitsya zavirennya u yihnomu dobromu zhitti bez sumnivu pravilno mozhut buti zatverdzheni u kliri dlya sluzhinnya Svyatim Tajnam a osoblivo u nastilki skrutnih obstavinah cogo nihto zaperechuvati ne bude Yaksho zh deyaki sho togo samogo tobto Donatovogo vchennya dotrimuyetsya ye klirikami i pobazhayut priyednatisya do nas zi svoyim narodom i u svoyih stupenyah iz lyubovi do chesti podayuchi narodu poradi do zhittya j utrimuyuchi za soboyu stupeni do spasinnya to dumayu zalishiti ce azh doki vishenazvani brattya Vishenazvanimi brattyami dumki i poradi kotrih tut ochikuye Sobor yak ce vidno iz poperednih sliv Avreliya v diyannyah cogo Soboru ye Anastasij yepiskop Rimskij i yepiskop Mediolanskij Dumki cih prestoliv Avrilij vvazhaye neobhidnim dlya zberezhennya odnodumnosti v Cerkvi oskilki ranishe Rimski i Mediolanski yepiskopi vimagali Donatistiv do kliru ne prijmati pislya najretelnishih rozdumiv podadut svoye mirkuvannya shob voni na svoyij najrozsudlivishij naradi doslidili predmet nashoyi propoziciyi ta udostoyili pidkripiti nas u tomu sho slid nam postanoviti u cij spravi Nini zh obmezhuyemosya tilki hreshenimi vid donatistiv u rannomu ditinstvi nehaj pogodyatsya vishenazvani brattya yaksho yim zgodno z nashim rishennyam shob rukopokladati yih Ap 46 47 68 I Vs 8 II Vs 7 Trul 95 Karf 47 66 67 68 69 91 92 93 94 99 117 118 119 124 79 90 Viznacheno i ce koli na klirikiv buvaye donos i ogoloshuyutsya yakis zvinuvachennya todi chastkovo dlya vidhilennya naklepiv na Cerkvu chastkovo zaradi dostoyinstva kliru z yakih prichin i viyavlyayetsya do nih poblazhlivist chastkovo dlya uniknennya gordoyi zlovtihi yeretikiv ta yazichnikiv yaksho bazhayut yak i potribno zahishati svoyu spravu ta turbuvatisya pro dokazi svoyeyi nevinnosti nehaj zroblyat ce protyagom roku pid chas yakogo povinni zalishitisya poza spilkuvannyam Yaksho zh protyagom roku znehtuyut ochistiti svoyu spravu to pislya cogo niyakij golos vipravdannya vid nih nehaj ne prijmayetsya Ap 74 II Vs 6 IV Vs 9 81 92 Viznacheno i ce yaksho yakijs yepiskop yeretikiv abo yazichnikiv rodichiv abo ne nalezhnih do sporidnennya zalishit svoyimi spadkoyemcyami i nadavshi yim perevagu nad Cerkvoyu takomu i pislya smerti nehaj bude vinesena anafema a jogo im ya nikoli iyereyami Bozhimi nehaj ne pominayetsya Nehaj ne zmozhe buti jomu vipravdannyam i te sho bez zapovitu pomre Oskilki buvshi postavlenim yepiskopom yak ce pristojno povinen buv rozporyaditisya svoyim majnom zgidno zi svoyim zvannyam Ap 38 40 IV Vs 22 Trul 35 Antioh 24 Karf 22 32 93 104 Nastanova bratam Feasiyu ta Evodiyu priznachenim poslancyami vid Karfagenskogo Soboru do najslavnishih i najblagochestivishih samoderzhciv Koli za dopomogoyu Bozhoyu pristuplyat voni do najblagochestivijshih cariv todi yavlyat yim yakim chinom pid chas Soboru minulogo lita starijshini donatistiv z povnoyu svobodoyu za dopomogoyu miskih povidomlen zaprosheni buli zibratisya shob yaksho mayut smilivist zahishati svoyu dumku obrali dekotrih zdibnih z posered sebe shob mirno zmagalisya z nami i lagidnistyu hristiyanskoyu bezsumnivno pokazali yaksho shos vid istini u sebe zberegli shob takim chinom katolichna shirist yaka viddavna syayala u poperedni chasi i teper podibno piznana bula iz zbentezhen ta vpertosti tih sho sperechayutsya Ale oskilki voni majzhe ohopleni buli beznadijnistyu to nichogo ne nasmililisya vidpovidati I tomu oskilki yepiskopskij i mirnij sposib vplivu na takih vzhitij i voni ne zmigshi vidpovisti proti istini vdalisya do bezgluzdih nasilnickih vchinkiv tak sho bagatoh yepiskopiv ta bagatoh prichetnikiv ne budemo zgaduvati i miryan poturbuvali naklepami i v deyaki cerkvi vtorgnulisya a v inshi vtorgnutisya namagalisya to carskomu lyudinolyubstvu nalezhit opikuvatisya shob katolichna Cerkva yaka blagochesnoyu utroboyu Hrista yih narodila ta kripkistyu viri vihovala bula ogorodzhena yih promislom shobi u blagochestivi yihni chasi zuhvali lyudi ne zapanuvali nad bezsilim narodom za dopomogoyu yakogos strahu koli ne mozhut zvabiti jogo za dopomogoyu perekonannya Bo vidomo i bagatorazovo zakonami progolosheno sho vlashtovuyut ogidni zbigoviska rozkolnikiv Ce bagatorazovo i nakazami samih vishenazvanih najblagochestivishih samoderzhciv osudzheno bulo Os tomu proti nesamovitosti cih rozkolnikiv prosimo dati nam bozhestvennu dopomogu ne nadzvichajnu i ne chuzhu svyatim Pisannyam Bo apostol Pavlo yak pokazano v istinnih Diyannyah apostolskih zmovi lyudej bezchinnih peremig vijskovoyu dopomogoyu Otzhe mi prosimo pro te nehaj obov yazkovo nadastsya ohorona katolichnim chinam cerkov u kozhnomu misti ta riznih miscyah prinalezhnih do kozhnogo volodinnya Podobaye razom iz cim prositi najblagochestivishih samoderzhciv nehaj dotrimuyutsya zakonu vidanogo blagochestivoyi pam yati batkom yihnim Feodosiyem pro styagnennya po desyat funtiv zolota z yeretikiv yaki rukopokladayut i yakih rukopokladayut takozh iz vlasnikiv u kotrih budut viyavleni yihni zibrannya Pritomu nehaj nakazhut pidtverditi cej zakon iz rozpovsyudzhennyam sili jogo na tih proti naklepiv kotrih predstavili svidchennya ti sho prijnyali opikuvannya pro katolichnu cerkvu shob hocha b cim ostrahom vid vlashtuvannya rozkoliv i vid yeretichnogo bezumstva utrimani buli ti sho vidkladayut svoye ochishennya ta vipravlennya pri dumci pro vichne pokarannya She i pro te slid prositi nehaj bude blagochestyam yihnim vidnovlenij zakon sho donini isnuye kotrij vidbiraye u yeretikiv pravo otrimuvati sho nebud abo pri rukopokladannyah chi za zapovitami chi zalishati i prosto govoriti u zasliplenih svoyim bezumnim uperedzhennyam i yaki bazhayut perebuvati v omani donatistiv nehaj vidnimitsya vlada chi zalishati sho nebud chi zabirati vlasne A tim kotri dumkoyu pro yednannya ta mir zahochut vipraviti sebe nehaj bude dozvoleno i pri isnuvanni takogo zakonu otrimuvati spadok hoch bi sho tam distalosya yim u spadok chi podarunok she todi koli voni perebuvali v yeretickij omani vtim za vinyatkom tih kotri pislya priklikannya do sudu viznali za potribne perejti do katolichnoyi Cerkvi Bo pro takih treba dumati sho ne cherez strah nebesnogo sudu ale cherez spraglist zemnoyi vigodi pobazhali katolichnogo yednannya Ponad zhe vse ce potribna dopomoga vid vladi kozhnoyi oblasti Ale yaksho j inshe shos viyavlyat predstavniki nashi sho spriyaye cerkovnij koristi ce robiti i zvershuvati dayemo povnovazhennya 99 112 Pro narod i yeparhiyi sho navertayutsya vid donatistiv Narod sho navertayetsya vid donatistiv yakij maye yepiskopa postavlenogo bez dozvolu Soboru bezsumnivno nehaj bude udostoyenij mati jogo Narodu sho mav yepiskopa i pislya smerti jogo ne zahotiv mati svogo yepiskopa ale bazhaye za zvichayem priyednatisya do yeparhiyi inshogo yakogo nebud yepiskopa ne slid u comu vidmovlyati Zaproponovano i ce sho yepiskopi yaki ranishe ogoloshennya carskogo zakonu pro yednannya navernuli do katolichnoyi viri narod kotrij mali v upravlinni povinni utrimuvati vladu nad nim Pislya zh zakonu pro yednannya i dali nalezhit usi cerkvi i mezhi yih vsi yaki mozhut viyavitisya pidporyadkovanimi zakonno prisvoyenimi tim cerkvam nehaj budut zatverdzhenni za katolichnimi yepiskopami sho znahodyatsya u tih miscyah yakimi zavolodili yeretiki kotri u majbutnomu navertayutsya do katolichnoyi viri abo ne navertayutsya I yaksho deyaki z nih privlasnili sobi shos pislya carskogo zakonu to ce maye buti povernenim Ap 38 Karf 47 57 66 69 91 94 117 119 124 121 135 Postanovleno i ce yaksho deyaki nedbalstvuyut pro navernenni do katolichnogo yednannya mist pidporyadkovanih yihnim prestolam nehaj vikrivayutsya susidnimi starannimi yepiskopami shob ne vidkladali ciyeyi spravi Zaradi togo yaksho uprodovzh shestimisyachnogo terminu vid dnya naradi pro ce nichogo ne zroblyat to pislya cogo mista ti nehaj peredadutsya tomu hto zmozhe navernuti yih Vtim yaksho toj kotromu ci mista ye nalezhnimi za korisne viznavav ne diyati za deyakimi domovlennostyami tomu sho comu viddali perevagu yeretiki shob vin mig prijnyati yih do katolichnoyi Cerkvi bez narodnogo zakolotu a mizh tim inshi poperedzheni pro jogo namiri zadiyannyam kotrih ranishe vin bilshe ozlobiv bi yeretikiv to pislya rozglyadu cogo yepiskopami suddyami mista ti nehaj budut poverneni jogo prestolu Koli yepiskopam suddyam nalezhit buti z riznih oblastej todi suddiv priznachit toj predstoyatel u oblasti yakogo znahoditsya spirne misto Yaksho zh za spilnoyu zgodoyu obirati budut suddiv iz susidnih yepiskopiv to abo odin nehaj bude obranij abo tri I yaksho tri budut obrani i viznani to nehaj pidkoryatsya rishennyu abo vsih abo dvoh Ap 58 Trul 19 Sard 11 Laod 19 Karf 47 71 123 124 23 137 Yaksho yepiskop ne bude pikluvatisya pro povernennya vid yeretikiv nalezhnogo cerkvi za spiskami chi samih kafedr to nehaj napuchuyut jogo susidni staranni yepiskopi i nehaj pokazhut jomu jogo nedbalist shob ne bulo jomu vibachennya Yaksho zh protyagom shesti misyaciv vid dnya umovlyannya perebuvayuchi u tij samij yeparhiyi ne perejmetsya opikuvannyam pro tih hto povinen povernutisya do katolichnogo yednannya z takim nehaj ne spilkuyutsya doki ne vikonaye togo Yaksho zh ne prijde u ci mista toj hto spriyatime Civilni kerivniki povinni buli spriyati yepiskopam koli potribno bulo prizvati na Sobor yeretikiv dlya umovlyannya yih chi vidpovidej to yepiskopu nehaj ne stavitsya bezdiyalnist u provinu Ap 58 Trul 19 Sard 11 Karf 47 57 71 121 122 124 129 144 Viznacheno i ce ne prijmati donosiv vid usih rabiv vid vidpushenikiv tih samih na kogo hochut donositi i vid usih kogo civilni zakoni ne dopuskayut do donosiv pro zlochini takozh vid usih na komu lezhit plyama nechestya tobto vid komediantiv ta osib do soromickih sprav doluchenih takozh vid yeretikiv chi elliniv chi yudeyiv vtim u vsih pid kotrih ne pripuskayetsya take zvinuvachennya nehaj ne vidbirayetsya svoboda prinositi skargi za svoyimi spravami Pravila Svyatogo Soboru Konstantinopolskogo sho vidbuvsya u hrami Svyatih apostoliv yakij nazivayut Dvokratnim 13 Vselukavij posiyavshi v Cerkvi Hristovij nasinnya yeretichnogo kukolyu i bachachi yak vin posikayetsya na koreni mechem Duha vstupivshi na inshij shlyah zlih pidstupiv zamiryayetsya bezumstvom rozkolnikiv rozsikati Tilo Hristove ale i cej jogo pidstup povnistyu uperedzhuyuchi svyatij Sobor nini viznachiv yaksho yakijs presviter chi diyakon cherez yakis obvinuvachennya pidozryuyuchi svogo yepiskopa ranishe sobornogo doslidzhennya i rozglyadu i cilkovitogo osudzhennya jogo nasmilitsya vidstupiti vid spilkuvannya z nim i ne bude pidnositi jogo im ya u svyashennih molitvah na liturgiyah za cerkovnim peredannyam takij nehaj bude piddanij vidluchennyu i nehaj pozbudetsya vsyakoyi svyashenichoyi chesti Bo postavlenij u chin presvitera sho privlasnyuye sobi sud mitropolitam nadanij i ranishe sudu sam po sobi osudzhuvati svogo otcya i yepiskopa zvazhuyetsya ne dostojnij ni chesti ni najmenuvannya presvitera Poslidovniki zh takih yaksho voni iz svyashenstva takozh nehaj budut pozbavleni svoyeyi chesti yaksho ce chenci abo miryani nehaj zovsim vidluchatsya vid Cerkvi doki ne vidkinut spilkuvannya z rozkolnikami i ne povernutsya do svogo yepiskopa Ap 31 II Vs 6 III Vs 3 IV Vs 18 Trul 31 34 Gangr 6 Sard 14 Antioh 5 Karf 10 11 Dvokr 14 15 Poslannya svyatogo Afanasiya Velikogo arhiyepiskopa oleksandrijskogo do Ammuna Chencya 3 iz 39 poslannya pro svyata svyatogo Afanasiya arhiyepiskopa Oleksandrijskogo Ale oskilki zgadav ya pro yeretikiv yak pro mertvih pro nas zhe samih yak pro tih sho mayut dlya spasinnya Bozhestvenni Pisannya i boyusya shob yak pisav do korinfyan Pavlo vashi umi shob ne poshkodilisya uhilivshis vid prostoti u Hristi 2 Kor 11 3 hitristyu lyudej a potim ne pochali doviryati inshim knigam tak zvanim apokrifichnim Pid Apokrifichnimi knigami za greckim perekladom mayutsya na uvazi knigi utayemnicheni Yeretiki davali taku nazvu tim knigam yaki skladali sami dlya togo shob yakomoga bilshe zapevniti u yihnij istinnosti tih kogo hotili obmanuti buduchi obmanuti odnojmennistyu yih z istinnimi knigami to poterpit molyu yaksho pro vidome vam she i ya zgaduyu zaradi potrebi j koristi Cerkvi Bazhayuchi zh zgadati pro ce vikoristayu dlya vipravdannya svoyeyi smilivosti yak priklad slova yevangelista Luki i kazhu i ya oskilki deyaki pochali skladati sobi tak zvani apokrifichni knigi i zmishuvati yih iz Bogoduhnovennim Pisannyam pro yake mi peresvidchilisya sho peredane otcyam timi yaki vid samogo pochatku buli ochevidcyami ta sluzhitelyami Slova to virishiv i ya sponukanij istinnimi brattyami i ziznavsya vid pochatku yak po poryadku viklasti yaki knigi prijnyati u kanon peredani i virimo sho ye Bozhestvennimi shob kozhen spokushenij vidkinuv spokusnikiv a kozhen hto zalishivsya chistim poradiv pro nove poperedzhennya Otzhe usih knig Starogo Zavitu chislom dvadcyat dvi bo stilki zh yak ya chuv i bukv vikoristovuyetsya u yevreyiv Po poryadku zh i za nazvami voni ye takimi po pershe Buttya potim Vihid dali Levit potim Chisla i nareshti Vtorozakonnya za nimi jde Isus Navin Suddiv izrayilevih i potim Rufi dali po poryadku chotiri knigi Carstv z yakih yak persha ta druga vvazhayutsya za odnu knigu tak samo tretya i chetverta za odnu pislya cih Paralipomenon persha i druga takozh vvazhayutsya za odnu knigu dali Ezdri persha i druga takozh za odnu pislya cih kniga Psalmiv i potim Pritchi potim Ekkleziast i Pisnya Pisen Pislya cih Iov vreshti prorokiv dvanadcyat sho vvazhayutsya za odnu knigu potim Isaya Yeremyiya i z nim Varuh Plach i Poslannya a pislya nih Yezekiyil i Daniyil ci skladayut Starij Zavit Ale slid bez zvolikannya govoriti i pro knigi Novogo Zavitu Voni ye taki chotiri Yevangeliya vid Matfeya vid Marka vid Luki vid Ioana pislya nih Diyannya apostoliv i sim tak zvanih sobornih poslan apostolskih yak ot Yakova odne Petra dva potim Ioana tri i Yudi odne do nih chotirnadcyat poslan apostola Pavla kotri pishutsya u takomu poryadku pershe do Rimlyan potim do Korinfyan dva pislya cih do Galativ dali do Efesyan potim do Filip yan do Kolosyan do Solunyan dva do Yevreyiv do Timofiya dva i do Tita odne j ostannye do Filimona odne i naostanok Apokalipsis Ioana Ci ye dzherelami spasinnya shobi sushimi u nih slovami spragli vtamuvali spragu u cih tilki blagovistitsya vchennya blagochestya Nihto do nih nehaj ne dodaye a takozh i nehaj ne vidnimaye vid nih bud sho Nimi Gospod posoromiv saddukeyiv kazhuchi Pomilyayetes ne znayuchi ni Pisannya ni sili Bozhoyi Mf 22 29 Yudeyiv zhe nastavlyav Doslidit Pisannya bo vi spodivayetes cherez nih mati zhittya vichne a voni svidchat pro Mene In 5 39 Zaradi zh bilshoyi tochnosti oskilki pishu zaradi potrebi dodayu i ce adzhe ye krim cih i inshi knigi ne vvedeni do kanonu ale priznacheni otcyami dlya chitannya tim sho tilki no vstupayut i bazhayut ogolositisya slovom blagochestya Premudrist Solomonova Premudrist Siraha Esfir Yudif i Tovit i tak zvane vchennya apostoliv i Pastir Vtim ulyubleni krim ocih sho chitayutsya i tih kanonichnih nide ne zgaduyetsya pro apokrifichni ale ce ye zamisel yeretikiv yaki yih pishut koli hochut priznachayut i dodayut yim chas shob predstavlyayuchi yih nibito starodavnimi mati sposobi dlya zvablennya nimi prostodushnih Ap 60 85 Laod 60 Karf 24 Grigoriya Bogosl Pro knigi Sv Pisma Amfilohiya Pro knigi Sv Pisma Pravila svyatogo Vasiliya Velikogo 1 Otzhe shodo pitannya pro kafariv Tak nazivayemih chistih i skazano ranishe i ti blagoobmirkovano prigadav yak nalezhit chiniti za zvichayami kozhnoyi krayini tomu sho pro yihnye hreshennya po riznomu dumali ti hto rozmirkovuvav pro cej predmet u svij chas Hreshennya pepuzian na moyu dumku nichogo ne maye na svij zahist i ya divuyus yak cogo ne pomitiv velikij Dionisij buduchi mudrovanim u pravilah Bo pravdivi poklali prijmati Hreshennya yake ni v chomu ne vidstupaye vid viri tomu inshe nazvali voni yeressyu inshe rozkolom a she inshe samochinnim zbigoviskom Yeretikami nazvali voni tih sho povnistyu viddililisya i v samij viri vidchuzhilisya rozkolnikami tih sho rozdililis u poglyadah na deyaki predmeti cerkovni i na pitannya kotri peredbachayut vilikuvannya a samochinnimi zborishami zibrannya vlashtovuvani nepokirnimi presviterami chi yepiskopami ta nenavchenim narodom Napriklad yaksho htos buvshi vikritim u grihu usunutij vid svyashennosluzhinnya ne pidkorivsya pravilam a sam utrimav za soboyu vladu i svyashennosluzhinnya i z nim vidstupili dekotri inshi zalishivshi Katolichnu Cerkvu ce ye samochinne zborishe Pro pokayannya misliti inakshe nizh yak sushi u Cerkvi ye rozkol Yeresyami zh ye napriklad manihejska valentinianska markionitska i nih samih pepuzianiv Bo tut ye yavna vidminnist u samij viri v Boga Chomu otcyam yaki vid pochatku buli vgodno bulo hreshennya yeretikiv zovsim vidkidati hreshennya zh rozkolnikiv yak she ne chuzhih Cerkvi prijmati a tih sho znahodyatsya u samochinnih zborishah vipravlyati pristojnim pokayannyam i navernennyam i znovu priyednuvati do Cerkvi Takim chinom navit ti sho perebuvayut na cerkovnih stupenyah vidstupivshi razom z nepokirnimi koli pokayutsya neridko prijmayutsya znovu v tomu zh chini Pepuziani zh yavno ye yeretikami Bo voni zveli hulu na Duha Svyatogo nechestivo i bezsoromno prisvoyivshi najmenuvannya utishitelya Montanu i Priskili Tomu yaksho voni obozhnyuyut lyudej pidlyagayut za ce osudzhennyu bo chi ne obrazhayut Duha Svyatogo porivnyuyuchi jogo iz lyudmi i v comu vipadku zaslugovuyut na vichne osudzhennya bo hula na Duha Svyatogo ne proshayetsya Yaka bula b docilnist viznati hreshennya tih yaki hrestyat v Otcya i Sina i v Montana abo Priskilu Bo ne ye ohreshenimi ti sho hrestilisya u te sho nam ne peredane Tomu hocha velikij Dionisij i ne pomitiv cogo ale nam ne slid dotrimuvatisya nasliduvannya nepravilnogo bo bezgluzdist sama soboyu vidna i zrozumila dlya usih hto maye hoch trohi gluzdu Kafari zh ye z chisla rozkolnikiv Odnak zavgodno bulo pradavnim yak ot Kiprianu i nashomu pidporyadkuvati usih cih yedinomu viznachennyu kafariv enkratitiv idroparastativ i apotaktitiv Bo hocha pochatok vidstuplennya vidbuvsya cherez rozkol ale ti sho vidstupili vid Cerkvi uzhe ne mali na sobi blagodati Svyatogo Duha Bo zanepalo nadannya blagodati tomu sho perervalosya zakonne nastupnictvo Bo pershi yaki vidstupili oderzhali posvyachennya vid otciv i cherez pokladannya ruk yihnih mali daruvannya duhovne Ale vidtorgnuti zrobivshis miryanami ne mali vladi ni hrestiti ni rukopokladati i ne mogli inshim nadati blagodat Svyatogo Duha vid Yakoyi sami vidpali Tomu tih sho prihodyat vid nih do Cerkvi yak hreshenih miryanami pradavni nakazuvali znovu ochishati istinnim cerkovnim hreshennyam Ale oskilki dekotrim u Asiyi rishuche vgodno bulo zaradi povchannya bagatoh prijnyati hreshennya yih to nehaj bude vono prijnyatim Nalezhit zhe nam viyaviti zloumisli enkratitiv Voni shob zatrudniti svoye prijnyattya do Cerkvi nadumali priskoreno zvershuvati vlasne hreshennya cherez sho i svij vlasnij zvichaj zminili Otzhe oskilki pro nih nichogo yasno ne skazano dumayu sho pristojno nam vidkidati yihnye hreshennya i yaksho htos prijnyav bi vid nih jogo takogo yaksho prihodit do cerkvi hrestiti Ale yaksho ce mozhe stati pereshkodoyu spilnomu blagoustroyu to nadali nalezhit trimatisya zvichayu i jti za otcyami yaki blagorozmirkovano vlashtuvali spravi nashi Bo ya poboyusya shob nam todi koli hochemo utrimati yih vid pospishnogo hreshennya ne vidvernuti tih yakih spasayemo suvoristyu vidkladennya Yaksho zh voni zberigayut nashe Hreshennya to ce nehaj ne prisoromlyuye nas bo mi zobov yazani ne dyakuvati yim za te ale pidkoryatisya pravilam z tochnistyu Vsemirno zh nehaj bude vstanovleno shob pislya yihnogo hreshennya ti sho prihodyat do cerkvi buli pomazuvani vid virnih i tak pristupali do tayinstv Vtim znayu sho brativ Zoyina i Satornina yaki buli u yihnij spilnoti mi prijnyali na kafedru yepiskopsku tomu z yednanih z yihnoyu spilnotoyu vzhe ne mozhemo tak suvoro vidchuzhuvati vid Cerkvi vstanovivshi prijnyattyam yepiskopiv nachebto yakes pravilo spilkuvannya iz nimi Ap 46 47 I Vs 8 II Vs 7 Trul 95 Laod 7 Vas Vel 47 5 Yeretikiv yaki pri smerti kayutsya nalezhit prijmati Zrozumilim zhe ye sho prijmati ne bez obmirkovuvannya ale z viprobuvannyam chi shire pokazuyut pokayannya i chi mayut plodi sho svidchat pro starannist do spasinnya I Vs 2 14 II Vs 7 Trul 78 96 Neokes 12 Laod 19 47 Karf 45 6 Lyubodiyannya posvyachenih Bogu nehaj ne obertayutsya na shlyub ale vsilyako nehaj rozrivayetsya yihnye poyednannya Bo ce i dlya utverdzhennya Cerkvi korisno i yeretikam ne dast pidstav dokoryati nam nibito privertayemo do sebe popushennyam griha Ap 25 26 III Vs 14 15 16 Trul 4 6 44 Ankir 19 Vas Vel 3 18 20 32 44 60 70 47 Enkratiti sakkofori j apotaktiti pidlyagayut tomu samomu sudzhennyu yak i navatiani bo pro deyakih iz nih vidane pravilo hocha i ne odnoznachne a pro inshih umovchano mi zh cherez odinakovist yihnih provin takih perehreshuyemo I hocha u vas i ne prijnyatij cej zvichaj perehreshuvannya podibno yak i u rimlyan z deyakih mirkuvan odnak nashe viznachennya yihnoyi provini nehaj maye silu Oskilki yihnya yeres ye nibito vidgaluzhennyam yeresi markionitiv yaki giduyut shlyubom vidvertayutsya vid vina i stvorinnya Bozhe nechistim nazivayut Tomu mi ne prijmayemo yih do Cerkvi yaksho ne ohrestyatsya nashim hreshennyam Bo nehaj ne kazhut sho ohrestilisya v im ya Otcya i Sina i Svyatogo Duha koli voni podibno do Markiona ta inshih yeretikiv uyavlyayut Boga tvorcem zla Otzhe yaksho ce ugodno bude to potribno zibratisya bagatom yepiskopam i tak viklasti pravilo shob i toj hto diye buv u bezpeci i toj hto vidpovidaye na pitannya pro takih mav dostovirni pidstavi dlya vidpovidi Ap 46 47 48 I Vs 8 19 II Vs 7 Trul 95 Laod 7 8 Karf 57 Vas Vel 1 5 Pravila progolosheni pri nastanni Svyatih Bogoyavlen u nedilyu 1 I zvichaj i obov yazok vimagayut vid nas shanuvati vsyakij nedilnij den i svyatkuvati jogo oskilki v cej den Gospod nash Isus Hristos yaviv nam voskresinnya z mertvih Tomu i nazivayetsya cej den u Pisanni pershim yak takij sho skladaye dlya nas pochatok zhittya i vosmim yak toj sho prijshov pislya yudejskoyi suboti Ale koli trapitsya u cej den buti postu pered svyatim Bogoyavlennyam to blagovstanovimo jogo rozsudlivo pristosovuyuchis do oboh zvichayiv Vzhivshi dekilka finikiv mi ne vchinemo za zvichayem yeretikiv kotri ne shanuyut dnya Voskresinnya Gospoda nashogo Isusa Hrista j odnochasno viddamo nalezhne pisnomu dnyu ochikuyuchi vechirnogo zibrannya kotre u cej den z voli Bozhoyi zvershuyetsya Otzhe cogo dnya budemo zbiratisya o chas dev yatij Ap 66 Trul 55 Gangr 18 7 Pro tih hto maye rukopoklastisya nehaj bude cej ustav Ves Sobor svyashennosluzhiteliv nehaj pogoditsya i nehaj obere i todi yepiskop nehaj viprobuye obranogo i za zgodoyu svyashenstv nehaj zvershit rukopokladannya posered cerkvi u prisutnosti narodu i pri progoloshenni yepiskopom yaksho mozhe narod nehaj zasvidchit pro nogo Tayemnogo rukopokladannya nehaj ne buvaye Bo koli cerkva perebuvaye u miri todi pristojno zvershuvati rukopokladannya v cerkvi v prisutnosti svyatih A v tih miscyah de ye odnodumci tih sho buli u spilkuvanni z yeretikami rukopokladannya nehaj zvershuyutsya ne inakshe yak pislya viprobovuvannya vid istinno pravoslavnih svyashennosluzhiteliv takozh u prisutnosti yepiskopa i pri progoloshenni jogo do prisutnogo narodu i tilki tak shob u majbutnomu ne bulo yakogos vidhilennya vid pravilnogo shlyahu Ap 2 I Vs 9 Vas Vel 89 EtimologiyaSlovo yeretik pohodit vid greckogo aἵresis vibir Yeretiki obrali ne dotrimuvatisya zagalnoprijnyatogo vchennya Div takozhYeresDzherelaKolodnij A Lobovik B Religiyeznavchij slovnik za red profesoriv A Kolodnogo i B Lobovika Institut filosofiyi NAN Ukrayini m Kiyiv Chetverta hvilya 1996 r S 115 ISBN 966 529 005 3PosilannyaYeretik 20 veresnya 2020 u Wayback Machine Ukrayinska Religiyeznavcha EnciklopediyaPrimitkiYeretichka Slovnik ukrayinskoyi movi v 11 t Kiyiv Naukova dumka 1970 1980 parafia org ua Arhiv originalu za 11 kvitnya 2021 Procitovano 25 listopada 2018