Марко́ Луки́ч Кропивни́цький (10 (22) травня 1840, с. Бежбайраки (Бешбийраки), нині с. Кропивницьке, Новоукраїнський район — 8 (21) квітня 1910) — український письменник, драматург, театральний режисер і актор. З іменем Кропивницького пов'язані створення українського професійного театру на підросійській частині України й наступний етап розвитку реалістичної драматургії. На його честь також було перейменовано Кіровоград.
Марко Лукич Кропивницький | ||||
---|---|---|---|---|
![]() Марко Кропивницький. Київ, 1883 р. | ||||
Народився | 10 (22) травня 1840 с. Бежбайраки, Херсонська губернія, Російська імперія | |||
Помер | 8 (21) квітня 1910 (69 років) Херсонська губернія, Російська імперія | |||
Поховання | Перше міське кладовище (нині Молодіжний парк) у Харкові | |||
Громадянство | ![]() | |||
Національність | українець | |||
Діяльність | письменник, драматург, театральний актор | |||
Мова творів | українська | |||
Роки активності | 1862–1910 | |||
Рід | Кропивницькі | |||
Діти | Кропивницька Олександра Марківна і Вукотич-Кропивницький Костянтин Маркович | |||
Автограф | ![]() | |||
| ||||
| ||||
| ||||
|
Ранні роки
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelExTHlWRU1DVTVNeVZFTUNWQ05TVkVNU1U0TUNWRU1DVkNNVjhsUkRFbE9EQWxSREFsUWtVbFJEQWxRalFsUkRFbE9ETmZKVVF3SlRsQkpVUXhKVGd3SlVRd0pVSkZKVVF3SlVKR0pVUXdKVUk0SlVRd0pVSXlKVVF3SlVKRUpVUXdKVUk0SlVReEpUZzJKVVF4SlRoREpVUXdKVUpCSlVRd0pVSTRKVVF4SlRnMUxtcHdaeTh5TURCd2VDMGxSREFsT1RNbFJEQWxRalVsUkRFbE9EQWxSREFsUWpGZkpVUXhKVGd3SlVRd0pVSkZKVVF3SlVJMEpVUXhKVGd6WHlWRU1DVTVRU1ZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNSaVZFTUNWQ09DVkVNQ1ZDTWlWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ09DVkVNU1U0TmlWRU1TVTRReVZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZDT0NWRU1TVTROUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Народився 22 (10) травня 1840 року у с. Бежбайраки Єлисаветградського повіту Херсонської губернії (нині село Кропивницьке Новоукраїнського району Кіровоградської області). Батько, Лука Іванович, походив зі шляхетного роду Кропивницьких гербу Сас. Попри походження і посаду управителя поміщицьких маєтків він, як писав драматург у «Автобіографії», був людиною «труда мозольного» і знав, що таке злидні. Специфіка служби не дозволяла йому приділяти достатньо уваги вихованню дітей. Проте Лука Іванович піклувався про сім'ю як тільки міг і зі всіх сил намагався дати сину і доньці можливу на той час освіту. Мати, Капітоліна Іванівна, зросла в дуже бідній родині колишнього кріпака І. А. Дубровинського, де брудна лайка та фізичне покарання вважалися буденною справою. Вона мала чудовий голос, грала на фортепіано, флейті, гітарі та багатьох інших музичних інструментах, але, на відміну від батька, була досить легковажною. Коли синові виповнилося п'ять років, Капітоліна Іванівна покинула сім'ю заради гусарського офіцера. Так малолітній Марко став напівсиротою при живій матері.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekk0TDAxaGNtdGZTM0p2Y0hsMmJubDBjMnQ1TG1wd1p5OHlNREJ3ZUMxTllYSnJYMHR5YjNCNWRtNTVkSE5yZVM1cWNHYz0uanBn.jpg)
Через деякий час Лука Іванович зійшовся з нянькою своїх дітей Явдохою Петлішенко, яку він викупив із кріпацтва (офіційно одружитись удруге він не міг, позаяк нерозірваним залишався перший шлюб). Мачуха дуже полюбляла горілку. Користуючись майже повсякденною відсутністю батька, який був на службі у князя Кантакузена в сусідньому селі Катеринівці, вона постійно влаштовувала в оселі п'яні оргії. На долю ж Марка та його шестирічної сестри Ганни випадали здебільшого щоденна лайка та штурхани. Отже, довелося в дитинстві майбутньому драматургові зазнати всіх тих прикрощів, які тільки могли випасти на долю сироти. Часто він разом із сестрою був і голодним, і ночував в нетопленій хаті. Виростав хлопчина серед простих людей, і друзями його були кріпацькі діти.
Марко часто хворів, а раз, коли мав гарячку (було це у с. Дмитрівці над Бугом), впав у летаргічний сон. Всі думали, що хлопець помер. Батько послав за дяком, щоб їхав читати псалтир, але, поки дяка привезли, хлопець прокинувся і почав розказувати, ніби був у гарному саду і бачив там багатьох дітей, котрі їли золоті та срібні яблука і йому давали.
Але хоч якби там було, Лука Іванович не забував і про те, що син мав здобути освіту. Почалися Маркові «університети» на восьмому році життя з навчання у приватній школі шляхтича М. Рудковського в сусідній слободі Олександрівці. Хата, в якій містилася школа, складалась із двох половин. На одній була школа, а на другій мешкала сім'я Рудковського. Частина учнів, в тому числі й Марко, жила в школі. Спали всі разом, покотом на долівці. У школі Рудковського учні мали не тільки навчатися, а й виконувати всю роботу по господарству: доглядати худобу, полоти баштан, поливати капусту та все таке інше. Притому за навіть незначну провину Рудковський повчав свою дармову робочу силу нагайкою. Не раз довелося скуштувати такої вчительської «ласки» й малому Маркові. Скінчилося це «навчання» тим, що розгніваний Лука Іванович відшмагав «пана професора» батогом, а сина забрав додому.
Потім, намагаючись продовжити освіту, Марко кілька років змушений був жити то у маєтку князя О.Кантакузена у селі Катеринівка, то у садибі генерала Бутовського, то у домі офіцера Бракера, то в оселі попа Нестеровського. Про дитинство у Катеринівці Кропивницький розповідав у своїх автобіографіях і листах до Антоніни Маркович; також дитинству драматурга присвячені книги Миколи Смоленчука «Степи полинові» та «Ой літав орел» і повість арбузинського журналіста М.Петрова (Михайла Пигиди) «Маркове дитинство».
Більш-менш системну освіту майбутньому драматургу вдалося здобути у Бобринецькій повітовій школі, де він навчався з 1853 по 1856 рік. У цей час хлопчина жив у сім'ї своєї бабусі по матері Уляни Василівни Дубровинської. Сини його бабусі Олексій, Єгор, Микола і Федір були музикально обдарованими людьми, добре грали на різних музичних інструментах, любили літературу. «…Не проходило навіть вечора, — згадує драматург, — щоб в нашій господі не лунала музика або спів. Увечері до дядьків збирались товариші, найпаче в неділю, частувалися, співали (всі дядьки були в церковнім хорі) духовні концерти і світські пісні <…> а іноді і читали гуртом, найчастіше Гоголя і „Енеїду“ Котляревського». Дядьки разом з Марком співали народних пісень, серед яких були й українські (наприклад, «Ой ходив чумак сім літ по Дону…» та ін.).
Живучи у Бобринці, Марко часто бачився з матір'ю, яка розучувала з ним вокальні партії, навчала грі на фортепіано, скрипці, гуслях.
Величезний вплив на вирішення подальшої долі Кропивницького мало його знайомство у підлітковому віці з театральним мистецтвом. Сталося це завдяки приїзду до Бобринця влітку 1854 р. драматичної трупи Л. Млотковського. Після цього, як слушно зазначає М. Йосипенко, бажання виступати на сцені в нього було таким, що «ані перспектива службової кар'єри, ані рішучі протести батька вже не змогли приглушити той потяг». Через деякий час дядько Кропивницького Микола Дубровинський разом зі своїм товаришем організував у Бобринці театральний гурток, до якого залучив і небожа.
Після закінчення 1856 р. з похвальним листом повітової школи і невдалої спроби продовжити навчання в гімназії Кропивницький поступає на державну службу до повітового суду у місті Бобринці, де кілька років працює дрібним чиновником.
Початок творчості
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2WWk5aU5TOGxSREFsT1VFbFJERWxPREFsUkRBbFFrVWxSREFsUWtZbFJEQWxRamdsUkRBbFFqSWxSREFsUWtRbFJEQWxRamdsUkRFbE9EWWxSREVsT0VNbFJEQWxRa0VsUkRBbFFqZ2xSREFsUWpsZkpVUXdKVGxETWk1cWNHY3ZNakF3Y0hndEpVUXdKVGxCSlVReEpUZ3dKVVF3SlVKRkpVUXdKVUpHSlVRd0pVSTRKVVF3SlVJeUpVUXdKVUpFSlVRd0pVSTRKVVF4SlRnMkpVUXhKVGhESlVRd0pVSkJKVVF3SlVJNEpVUXdKVUk1WHlWRU1DVTVRekl1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
З 1862 р. М. Кропивницький відвідує заняття на юридичному факультеті Київського університету, як вільний слухач. Любов до мистецтва приводить його до театру подивитися на знамениту артистку О. Фабіанську, яка того дня виконувала роль хлопчика в якійсь перекладній мелодрамі. Враження від її гри було таким, що юнак кілька днів ходив як непритомний, після чого вирішив одружитися з нею, забув про все на світі й став писати ночами п'єсу українською мовою (це був його перший драматичний твір «Микита Старостенко, або Незчуєшся, як лихо спобіжить»). Коли ж Кропивницькому вдалося побачити уславлену акторку на сцені вдруге у спектаклі за французькою п'єсою Деннері і Лемуан «Материнське благословення, або Бідність і честь» у перекладі Перепельського (псевдонім російського поета Миколи Некрасова), він остаточно дійшов висновку, що його покликання театр. Провчившись як вільний слухач у Київському університеті три семестри, Кропивницький повертається до Бобринця, де з лютого 1864 р. служить у повітовому суді на посаді «столоначальника по гражданській часті».
Основною причиною повернення був створений тут акторами Соболєвими (братом і сестрою) театральний гурток, активну участь у роботі якого брав, до речі, і юний Іван Тобілевич. Цей аматорський колектив виставляв твори українських і російських драматургів — І. Котляревського («Наталка Полтавка» і «Москаль-чарівник»), Г. Квітки-Основ'яненка («Сватання на Гончарівці» і «Шельменко — волостной писарь»), М. Ващенка-Захарченка («Іди, жінко, в солдати»), М. Гоголя («Ревизор»), О. Островського («Не в свои сани не садись» і «Доходное место»). Силами акторів-аматорів було виставлено й першу драму Кропивницького «Микита Старостенко, або Незчуєшся, як лихо спобіжить» (згодом після суттєвої переробки твір отримав назву «Дай серцеві волю, заведе у неволю»). Автор кілька разів його доопрацьовував. Нові редакції з'являлися 1873, 1882 та 1911 р. Останній варіант, що, за словами драматурга, є найдосконалішим, вийшов у світ уже після смерті письменника.
Після від'їзду з міста акторів Соболєвих Кропивницький фактично стає керівником гуртка. Він пробує свої сили і як актор, і як режисер, і на обох напрямах має великий успіх.
Так і не завершивши з різних причин освіти, Марко Кропивницький поповнював свої знання самостійно, особливо з переїздом до Єлисаветграда, куди у 1865 р. було переведено повіт, і де були бібліотеки. Там він і Іван Тобілевич «знайомились потроху з Смайльсом, Робертом Оуеном, Джоном-Стюартом Міллем, Спенсером, Молешоттом і іншими; читали дещо і із Шекспіра, Байрона, Гете, Гейне, Дюма, Жорж Занд, Теккерея». На казенній службі майбутній засновник театру корифеїв не просувався, а незрідка й зовсім втрачав заробіток через захоплення мистецтвом та участь в аматорських виставах.
Живучи в Єлисаветграді, разом з місцевими аматорами та у складі заїжджих професійних труп Кропивницький виступає у приватному театрі Трамбіцького, а у вересні 1871 р. після смерті батька назавжди покидає казенну службу, розпродує отримане у спадок господарство і разом з дружиною Олександрою приїздить до Одеси. В Одесі він отримує запрошення зіграти на сцені Народного театру графів Моркових і Чернишова роль Стецька у «Сватанні на Гончарівці». Успіх був грандіозним. «Дебютант у ролі Стецька Кропивницький привернув загальну увагу своєю грою; під час виходу його на сцену регіт глядачів майже не змовкав. Деякі куплети примушували його повторювати двічі, а то й тричі, оплескам не було кінця», — зазначалось у газеті «Одесский вестник». Того ж року (1871) видрукував першу свою п'єсу «За сиротою і бог з калитою», хоч серйозно писати почав ще в Бобринці 1862 року. Перша його п'єса — «Дай серцю волю, заведе в неволю»
Від цієї події розпочинається нова сторінка не лише в біографії Кропивницького, а й в історії національного театру. Адже це була доба, коли українське сценічне мистецтво, за словами драматурга, було у занепаді (при «посліднім іздиханії»). «Справжньою подією стало те, — напише згодом Д. Антонович, що через двадцять років після смерті Соленика і сім років після смерті Щепкіна знову з'явився на українській сцені актор, що дорівнював їм силою і характером свого таланту, актор, що виконував ті самі ролі, але вже з нахилом до іншого стилю, і працював, одухотворений надією на самостійний український театр, відрубний від московського, з яким до того часу він був механічно сполучений». І все ж нелегко давалася Кропивницькому сценічна слава. Деякі колеги-актори йому заздрили, говорили, що він просто клеїть дурня, за що й аплодисменти, а рецензенти, мовляв, приятелі. Все це відбувалося на тлі неприховано ворожого ставлення значної частини публіки до українських вистав і всього українського взагалі. До того ж керівництво театру дедалі частіше стало залучати актора до російських вистав — переважно перекладних опереток.
Сприятливіше середовище для розвитку українського театрального мистецтва знаходить Кропивницький у Харкові, куди переїздить восени 1873 р. Тут, у трупі А. П. Колюпанова-Александрова, йому вперше пощастило здійснити постановки таких українських п'єс, як «Не ходи, Грицю, на вечорниці» і «За Немань іду» Володимира Александрова, а також виставити власну драму «Дай серцеві волю, заведе у неволю». Слава Кропивницького як актора й режисера сягає далеко за межі України, і на літо 1874 р. він отримує запрошення від столичного антрепренера Зізеріна на чолі невеличкого театрального колективу приїхати з українським репертуаром на гастролі до Петербурга. Гастролі тривали протягом трьох з половиною місяців. Це був перший успішний виступ української трупи в Санкт-Петербурзі. Проте, на жаль, значна частина російських глядачів виступи українських акторів сприймала як своєрідну екзотику. «Столичні часописи, — напише згодом Кропивницький, – похваляли мої вистави, похваляли й голоси, але ніколи ні жодного слова не сказали про те, відкіля ці таланти й голоси, хто вони Росії і хто Росія їм?».
Великі сподівання щодо подальшого розвитку українського театру покладав актор на шестимісячну творчу подорож Галичиною й Буковиною, де не діяли заборони царського уряду. Сюди його 1875 р. запросила антрепренерка театрального товариства «Руська бесіда» Теофілія Романович. Завдяки цій поїздці відрізана державним кордоном від Наддніпрянщини західноукраїнська публіка дістала змогу ознайомитися з найкращими зразками українського театрального мистецтва. Гастролюючи західноукраїнськими містами, Кропивницький, як і під час виступів у Петербурзі, відчував себе посланцем національної культури. Усі свої ролі на західноукраїнській сцені він виконував з великою майстерністю. Місцеві театрали це добре розуміли й відплачували акторові щирою любов'ю. «Мене тут, по сцені, вважають апостолом», — ділиться своїми враженнями митець у листі до друга дитинства Є. Мячикова.
Перебуваючи в Галичині, драматург створив на матеріалі західноукраїнської дійсності веселу «шутку-оперетку в 3 діях» (так автор визначив жанр твору) «Пошились у дурні», переклав з російської комедії — «Ревізор» (дві дії) М. Гоголя, «Поламане життя» І. Чернишова і «Актор Синиця» Д. Ленського. Останні дві під його керівництвом і за його участі були виставлені на галицькій сцені. Відомо, що у водевілі Д. Ленського митець зіграв головну роль.
Сумна звістка про Емський указ застала Кропивницького в Катеринославі (нині м. Дніпро), де він працював режисером і актором у драматичній трупі Д. Ізотова, репертуар якої значною мірою складався з українських п'єс. Заборона на українські спектаклі тривала понад п'ять років. Увесь цей час митець змушений був працювати в російських трупах, перегравши «до 500 ролів на московській мові — від губернатора в „Птичках певчих“ до Отелло». Лише інколи вдавалося йому взяти участь у виставах рідною мовою на аматорській сцені.
Створення театру корифеїв
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk01THlWRU1DVTROQ1ZFTUNWQ1FpVkVNQ1ZDT0NWRU1TVTRNU1ZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDTWlWRU1DVkNOU1ZFTVNVNE1pVkVNQ1ZDTXlWRU1TVTRNQ1ZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDTkNWRU1TVTRNU1ZFTVNVNFF5VkVNQ1ZDUVNWRU1DVkNPQ1ZFTUNWQ09TVkVNQ1ZCTWlWRU1DVkNOU1ZFTUNWQ01DVkVNU1U0TWlWRU1TVTRNQzVxY0djdk16QXdjSGd0SlVRd0pUZzBKVVF3SlVKQ0pVUXdKVUk0SlVReEpUZ3hKVVF3SlVJd0pVUXdKVUl5SlVRd0pVSTFKVVF4SlRneUpVUXdKVUl6SlVReEpUZ3dKVVF3SlVJd0pVUXdKVUkwSlVReEpUZ3hKVVF4SlRoREpVUXdKVUpCSlVRd0pVSTRKVVF3SlVJNUpVUXdKVUV5SlVRd0pVSTFKVVF3SlVJd0pVUXhKVGd5SlVReEpUZ3dMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Дозвіл на постановки українських п'єс на теренах Російської імперії восени 1881 року став надто важливою віхою в історії українського народу, навіть попри те, що за відповідним урядовим циркуляром заборонялося «влаштування спеціально малоросійського театру і формування труп для виконання п'єс і сцен суто на малоруському наріччі». Свої перші кроки новий український театр розпочав восени того ж 1881 року у Кременчуці, де в російській трупі Г. Ашкаренка режисером і провідним актором працював М. Кропивницький. Можливість створення національного театру надихає митця згуртувати навколо себе однодумців, разом з якими він починає виставляти українські п'єси, які ті часи були дуже популярними, а надто серед простого люду. І це зрозуміло, адже спектаклі рідною мовою не бачили протягом багатьох років. Розпочалася нова ера українського театру з постановки безсмертної «Наталки Полтавки». За словами Садовського, «перша вистава була цілковитий, загальний тріумф». Українські твори виставлялись у Кременчуці протягом місяця. Крім «Наталки Полтавки», місцеві шанувальники українського драматичного мистецтва дістали змогу побачити спектаклі за такими п'єсами, як «Дай серцеві волю, заведе у неволю» М. Кропивницького, «Сватання на Гончарівці», «Шельменко-денщик» і «Щира любов» Г. Квітки-Основ'яненка, «Гаркуша» О. Стороженка, Кум-мірошник, або Сатана в бочці" Д. Дмитренка, «Як ковбаса та чарка, то минеться й сварка» М. Старицького та деякі інші. А перед самим Різдвом того ж 1881 року відбулися короткотривалі виступи в Харкові, потім у Полтаві і знову у Кременчуці.
На початку 1882 року українські актори на чолі з Кропивницьким приїздять до Києва. Розпочалися спектаклі 10 січня в театрі Бергоньє (тепер — Національний академічний драматичний театр імені Лесі Українки). Грали Шевченкового «Назара Стодолю». Головну роль (Назара) виконував Кропивницький. «Оплесків таких я не чув і в Харкові», — згадував пізніше митець. Багато про що свідчить і надпис на меморіальній дошці, прикріпленій на фасаді театру: «В цьому будинку 10 січня 1882 року під керівництвом великого артиста і драматурга М. Л. Кропивницького відбувся перший виступ українського професійного театру». Однак, попри такий великий успіх, після закінчення київських гастролей театральне товариство розпалося. Формальною причиною було наближення Великого Посту, під час якого спектаклі заборонялися. Хоча набагато більше підстав уважати, що Кропивницького не влаштовував низький фаховий рівень більшості членів трупи, які навряд чи могли впоратися з тими високими завданнями, котрі висував перед ними керівник. Характеризуючи згодом київські вистави Л. Старицька-Черняхівська зазначала, що своїм успіхом вони були зобов'язані передусім двом акторам М. Кропивницькому і М. Садовському. Це визнавали навіть прихильні до українського театру газети «Заря» і «Труд», які «головним чином вихваляли» цих майстрів української сцени, а «про трупу здебільшого недоговорювали».
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek00THlWRU1DVkJNaVZFTVNVNE1DVkVNU1U0TXlWRU1DVkNSaVZFTUNWQ01GOGxSREFsT1VFbFJERWxPREFsUkRBbFFrVWxSREFsUWtZbFJEQWxRamdsUkRBbFFqSWxSREFsUWtRbFJEQWxRamdsUkRFbE9EWWxSREVsT0VNbFJEQWxRa0VsUkRBbFFrVWxSREFsUWpNbFJEQWxRa1ZmTVRnNU1DMGxSREVsT0RWZkpVUXhKVGd3SlVRd0pVSkZKVVF3SlVKQkpVUXhKVGsySlVRd0pVSXlMbXB3Wnk4ek1EQndlQzBsUkRBbFFUSWxSREVsT0RBbFJERWxPRE1sUkRBbFFrWWxSREFsUWpCZkpVUXdKVGxCSlVReEpUZ3dKVVF3SlVKRkpVUXdKVUpHSlVRd0pVSTRKVVF3SlVJeUpVUXdKVUpFSlVRd0pVSTRKVVF4SlRnMkpVUXhKVGhESlVRd0pVSkJKVVF3SlVKRkpVUXdKVUl6SlVRd0pVSkZYekU0T1RBdEpVUXhKVGcxWHlWRU1TVTRNQ1ZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDUVNWRU1TVTVOaVZFTUNWQ01pNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Якісно новий етап у розвитку вітчизняного театрального мистецтва розпочинається з кінця жовтня 1882 року. Саме тоді Кропивницькому пощастило створити трупу, якій судилося стати славою і гордістю України упродовж багатьох десятиліть. Сталося це у Єлисаветграді (тепер — Кропивницький). Трупа мала назву «Товариство акторів» і офіційно вважалася російсько-малоросійською. Проте вона більше знана як «театр корифеїв». До складу Товариства акторів увійшли такі згодом відомі майстри сцени, тоді ще учні Кропивницького, як Микола Садовський, (Тобілевич), Марія Заньковецька (Хлистова, дівоче прізвище – Адасовська), Н. Жаркова, О. Вірина, А. Маркова (Одинцова), І. Загорський, Л.Манько та інші. І хоча майже всі артисти, крім керівника та двох акторів російського театру (І. Бурлаки і К. Стоян-Максимовича), були аматорами чи такими, що всього один театральний сезон виступали на професійній сцені (як, наприклад, М. Садовський), це були найкращі акторські сили українського народу. Вік більшості з них становив 19 – 25 років. Згодом до товариства приєдналися Ганна Затиркевич-Карпинська (Ковтуненко), Панас Саксаганський (Тобілевич), Іван Карпенко-Карий (Тобілевич), Марія Садовська-Барілотті (Тобілевич) та ін.
Розпочалися виступи Товариства акторів 27 жовтня 1882 року з постановки «Наталки Полтавки». Саме в цьому спектаклі у ролі Наталки дебютувала на професійній сцені уславлена Марія Заньковецька. Вже після перших спектаклів стало зрозуміло, що трупа Кропивницького є прекрасно злагодженим ансамблем з великими потенційними можливостями. Це підтвердилось і під час гастролей у Києві наприкінці того ж 1882 року. Усі вистави трупи користувались незмінно великою популярністю, особливо серед української частини населення. І це, звичайно, не могло не насторожити владні структури, які понад усе боялися проростання в українському суспільстві паростків національної свідомості. А тому з метою запобігання розвитку небажаних для російського уряду подій київський генерал-губернатор О. Дрентельн із власної ініціативи заборонив виступи українських театральних колективів на території підвладного йому Київського генерал-губернаторства, що складалося з Київської, Волинської та Подільської губерній, а також у Полтавській і Чернігівській губерніях, якими він керував за сумісництвом. Разом із тим схвальні відгуки про виступи українських акторів дедалі частіше з'являються на сторінках таких авторитетних газет, як «Труд», «Заря», «Южный край», «Одесский листок», і Кропивницький доходить висновку, що настав час «завойовувати» столицю.
Але для поїздки з гастролями до Санкт-Петербурга потрібно було мати не тільки значні кошти, а ще й дозвіл столичних властей. Ні того, ні того у драматурга не було, і він став шукати людину, котра б змогла в цьому допомогти. За словами М. Садовського, «ще в той час, коли трупа вперше грала в Києві, поміж київською громадою українців була нарада, що треба комусь із грошовитих громадян стати на чолі трупи і поставити діло якнайкраще, бо, розуміється, актори всі — біднота, не змогли зразу обставити блискучо всякий спектакль, на це треба було затратити зразу чимало грошей». Через деякий час таку людину Кропивницький зназнаходить в особі відомого українського драматурга Михайла Старицького, якому в серпні 1883 року й передає керівництво колективом, залишивши за собою режисерську й акторську роботу. «Варто звернути увагу на те, що по сторінках деяких наукових праць кочує помилкова теза, суть якої зводиться до того, що трупа Кропивницького, створена ним 1882 року, приблизно через рік зливається з трупою М. Старицького. Насправді, Театральне товариство, очолюване Кропивницьким, було на той час єдиною українською професійною трупою на теренах тодішньої країни. Відтак про якесь об'єднання з трупою Старицького чи якимось іншим драматичним колективом навряд чи доречно говорити взагалі».
Під орудою Михайла Старицького трупа розпочала свій перший театральний сезон (зимовий) в Одесі. Потім були гастролі в Миколаєві, Єлисаветграді, Житомирі, Ростові-на-Дону, Воронежі та багатьох інших містах Росії. В цей час українські актори вже мали власний оркестр, непогані для тієї доби декорації і гардероб. Все це сприяло не тільки піднесенню авторитету українського театру, а й поліпшенню матеріального становища акторів. Старицький, як відомо, продав свій маєток і майже всі виручені гроші витратив на щойно створений національний театр. Творча співпраця Кропивницького зі Старицьким тривала близько двох років і, поза сумнівом, була корисною для подальшого розвитку українського театрального мистецтва. Але Старицькому, на жаль, так і не вдалося дістати дозвіл на поїздку з гастролями до Петербурга, хоча він і доклав до цього неабияких зусиль.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2WVM5aFl5OGxSREFsT1VNbFJEQWxPVFJmSlVRd0pUbEJKVVF4SlRnd0pVUXdKVUpGSlVRd0pVSkdKVVF3SlVJNEpVUXdKVUl5SlVRd0pVSkVKVVF3SlVJNEpVUXhKVGcySlVReEpUaERKVVF3SlVKQkpVUXdKVUk0SlVRd0pVSTVMbXB3Wnk4eE5UQndlQzBsUkRBbE9VTWxSREFsT1RSZkpVUXdKVGxCSlVReEpUZ3dKVVF3SlVKRkpVUXdKVUpHSlVRd0pVSTRKVVF3SlVJeUpVUXdKVUpFSlVRd0pVSTRKVVF4SlRnMkpVUXhKVGhESlVRd0pVSkJKVVF3SlVJNEpVUXdKVUk1TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Водночас трупа непомірно розрослася, що вельми негативно позначилося на її фінансовому становищі. Як зауважує М. Садовський, у колективі була «сила людей», які «майже нічого не робили, а тільки тягарем лежали на бюджеті». Старицький знайшов вихід у тому, що став розділяти товариство навпіл. Одна частина трупи грала, наприклад, у Новочеркаську, а друга — в Ростові. Тим часом, провадить далі Садовський, з трупи вийшли Г. Затиркевич-Карпинська «через зменшування платні, Максимович і навіть М. К. Заньковецька, бо не зійшлися в умовах». Покинув трупу й М. Садовський. На цьому тлі загострились особисті стосунки між Кропивницьким і Старицьким, які, зрештою, на базі великого драматичного колективу утворили дві самостійні трупи. Сталося це у квітні 1885 року.
Деякі дослідники вважають, що, мовляв, «через непогамованість особистих амбіцій було зруйновано еталонну, зразкову українську трупу» (Р. Пилипчук). Втім, загострення особистих стосунків багато в чому стало вже наслідком фінансових негараздів у колективі, що в іншому випадку могло призвести до суттєвого скорочення його складу. «За таких умов створення двох самостійних труп було, напевно, єдино правильним рішенням, оскільки вдалося зберегти практично весь акторський склад, що упродовж тривалого часу під керівництвом двох найдосвідченіших національних митців пройшов першокласну театральну школу. Сформувалися, по суті, два українські професійні театри, котрі своєю діяльністю могли охопити значно більшу територію тодішньої країни. З Кропивницьким залишилось ядро колишньої трупи — М. Заньковецька, М. Садовський, П. Саксаганський, Г. Затиркевич-Карпинська, М. Садовська-Барілотті, І. Загорський, Д. Мова, О. Маркова, А. Максимович та інші. Таким чином, взірцевий акторський ансамбль було збережено, і він продовжував діяти».
1982 року ухвалена постанова ЮНЕСКО, за якою 100-річний ювілей від дня заснування М.Кропивницьким свого зіркового театру відзначався на міжнародному рівні.
Гастролі в Петербурзі
У листопаді 1886 року після тривалих клопотань Кропивницький, нарешті, одержує дозвіл приїхати до Петербурга. Напередодні цієї справді історичної події російська преса відгукувалася про трупу Кропивницького з великим скептицизмом, навіть зневагою, називала гостей з України мужицьким та хохлацьким театром. Але вже перші спектаклі змусили притихнути навіть найбільших скептиків і недоброзичливців. Вибагливих столичних глядачів вражала не лише незрівнянна гра артистів, а й неперевершений акторський ансамбль, котрий був родзинкою театру корифеїв. Серед зливи відгуків, що постійно супроводжували виступи українських акторів, чи не найпомітнішими були відгуки визнаного естета Олексія Суворіна, який, попри своє неприховане українофобство, мав мужність визнати, що «в малоруській трупі такий ансамбль, якого немає на александринській сцені», що в цьому колективі «є такі обдаровання, які були б першими на імператорських театрах».
Порівнюючи Марію Заньковецьку з Сарою Бернар, театрознавець доходить висновку, що темпераментна зірка української сцени все ж таки краща за уславлену француженку – «холодну, хоча й чудову актрису». Вельми високо поцінував Суворін також майстерність керівника трупи, зауваживши, що «Кропивницький не тільки незрівнянний актор, а й такий самий незрівнянний режисер. Його рука помітна у постановці кожної п'єси, у щонайменшій деталі і загальній картині її. Його маленький оркестр слухається його так само, як великий Направника. Усе на своєму місці і все вчасно». Виступами українських акторів зацікавився навіть цар Олександр ІІІ, для якого 4 січня 1887 року в залі Демут (інша назва «Фантазія») були поставлені два спектаклі за творами Т. Шевченка («Назар Стодоля») і М. Старицького («Як ковбаса та чарка, то минеться й сварка»). Імператор був дуже задоволений грою українських акторів. 25 січня трупа Кропивницького вдруге виступає у присутності царської сім'ї, але тепер уже на імператорській сцені — в Маріїнському театрі, де ні до, ні після цього не одержувала дозволу виставляти спектаклі жодна з провінційних труп. Виняток для українців зробив сам цар, якому захотілося побачити талановитих акторів на сцені одного з найкращих театрів країни. Цього дня грали «Наталку Полтавку» І. Котляревського та «Бувальщину» А. Велісовського. І знову нечуваний успіх. Справжнім визнанням успіху театру корифеїв у Петербурзі було безперечно, і те, що провідні його актори Кропивницький і Заньковецька отримали запрошення служити в імператорському Александринському театрі. Але славетні актори не полишили української сцени, попри обіцяну їм високу заробітну плату й інші привілеї.
«Успішна презентація української культури в столиці тодішньої країни надзвичайно багато важила для подальшого розвитку не тільки національного театрального мистецтва, а, врешті, й української державності. Театру Кропивницького вдалося частково спростувати міф про те, що самобутньої української культури начебто не існує, і прорубати не вікно, то принаймні квартирку в цивілізований світ, а отже, й прокласти (чи бодай намітити) вузеньку стежечку до визнання її у світі».
Пізній період
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelUzTHlWRU1DVTVRU1ZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNSaVZFTUNWQ09DVkVNQ1ZDTWlWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ09DVkVNU1U0TmlWRU1TVTRReVZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZDT0NWRU1DVkNPUzBsUkRBbE9URWxSREVsT0RNbFJEQWxRa0lsUkRFbE9FTWxSREFsUWpFbFJEQWxRakF1YW5Cbkx6RTVNSEI0TFNWRU1DVTVRU1ZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNSaVZFTUNWQ09DVkVNQ1ZDTWlWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ09DVkVNU1U0TmlWRU1TVTRReVZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZDT0NWRU1DVkNPUzBsUkRBbE9URWxSREVsT0RNbFJEQWxRa0lsUkRFbE9FTWxSREFsUWpFbFJEQWxRakF1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkpoTDFWVFUxSmZjM1JoYlhCZlRTNUxjbTl3YVhadWFYUnphM2xmTVRrMk5WODBheTVxY0djdk1qQXdjSGd0VlZOVFVsOXpkR0Z0Y0Y5TkxrdHliM0JwZG01cGRITnJlVjh4T1RZMVh6UnJMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
1880—1890 роки були роками творчого тріумфу Кропивницького. У цю добу він заснував чотири першокласні драматичні трупи (в тому числі славнозвісний театр корифеїв), постійно подорожував з гастролями по Україні та інших регіонах тодішньої країни, разом зі своїми колегами-акторами незрідка виступав на сценічних підмостках Петербурга, Москви, Варшави, Мінська, Тифліса (тепер — Тбілісі), Баку, Вільно (тепер — Вільнюс) і т. д.
22 листопада 1896 р. в Одесі Кропивницький відзначав двадцятип'ятирічний ювілей своєї театральної діяльності. Ще задовго до свята драматурга було проголошено «батьком українського театру», і тепер цей почесний титул постійно супроводжував його ім'я. Вітальні адреси й телеграми надійшли від І. Рєпіна, Д. Мордовця, І. Карпенка-Карого, П. Саксаганського, М. Старицького, І. Нечуя-Левицького, Б. Грінченка, М. Аркаса, М. Лисенка, примадонни італійської опери Соломії Крушельницької, всіх українських і багатьох російських театральних труп та товариств. У день свого ювілею митець поставив збірну виставу з окремих дій чотирьох українських п'єс — «Назара Стодолі», «Наталки Полтавки», «Олесі», «Як ковбаса та чарка, то минеться й сварка» – й обов'язкового російського водевілю «Звезда падучая» В. Крилова. На ювілей відгукнулися газети і журнали Києва, Харкова, Одеси, Львова, Петербурга, Москви, Тифліса та багатьох інших міст. Преса назвала ці дні «тижнем Кропивницького». До дверей номера готелю, в якому мешкав митець, згодом було прикріплено мідну табличку з надписом: «Тут жив батько малоросів М. Л. Кропивницький».
Марко Лукич своєю багатогранною діяльністю виховав ціле покоління українських акторів-професіоналів, 21 рік — з 1881 по 1902 — він залишався провідною постаттю української сцени. Його чудові акторські дані, які дивували сучасників (деякі професійні секрети Марка Лукича так і лишилися для них непоясненними і загадковими), доповнювалися прекрасним голосом — високим басом надзвичайно широкого діапазону. Крім того він добре знався на музиці й сам писав мелодії для багатьох п'єс, розумівся на образотворчому мистецтві (це, зокрема, дозволяло йому керувати створенням декорацій), був тонким і спостережливим психологом, що постійно проявлялося у його роботі як режисера. Театральні критики Петербурга слушно порівнювали виступи трупи Кропивницького з виступами відомої на увесь світ німецької трупи «Майнінгенців» [ 16 серпня 2017 у Wayback Machine.], яка в 70-х роках XIX століття відвідала й Російську імперію. Схожість ця полягає у театральному новаторстві «батька українського театру»: сповідуванні нової тоді ідеї створення під час вистави акторського ансамблю, заміні мальованих декорацій об'ємними, відтворенні театральних сцен в усіх побутових деталях (часом це набувало повного натуралізму) тощо. Кропивницький багато зробив для формування самобутнього репертуару українського театру. В цьому повною мірою виявив не тільки свій талант організатора, а й громадського діяча та патріота.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekF5THlWRU1DVTVRU1ZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNSaVZFTUNWQ09DVkVNQ1ZDTWlWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ09DVkVNU1U0TmlWRU1TVTRReVZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZDT0NWRU1DVkNPVjhsUkRBbE9VTWxSREFsUWpBbFJERWxPREFsUkRBbFFrRWxSREFsUWtWZkpVUXdKVGxDSlVReEpUZ3pKVVF3SlVKQkpVUXdKVUk0SlVReEpUZzNKVEpEWHprd0xTVkVNU1U0TWlWRU1TVTVObDhsUkRFbE9EQWxSREFsUWtVbFJEQWxRa0VsUkRBbFFqaGZKVVF3SlVFMUpVUXdKVGcySlVRd0pVRTFKVVF4SlRneEpVUXhKVGd5TG1wd1p5OHlNREJ3ZUMwbFJEQWxPVUVsUkRFbE9EQWxSREFsUWtVbFJEQWxRa1lsUkRBbFFqZ2xSREFsUWpJbFJEQWxRa1FsUkRBbFFqZ2xSREVsT0RZbFJERWxPRU1sUkRBbFFrRWxSREFsUWpnbFJEQWxRamxmSlVRd0pUbERKVVF3SlVJd0pVUXhKVGd3SlVRd0pVSkJKVVF3SlVKRlh5VkVNQ1U1UWlWRU1TVTRNeVZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZDT0NWRU1TVTROeVV5UTE4NU1DMGxSREVsT0RJbFJERWxPVFpmSlVReEpUZ3dKVVF3SlVKRkpVUXdKVUpCSlVRd0pVSTRYeVZFTUNWQk5TVkVNQ1U0TmlWRU1DVkJOU1ZFTVNVNE1TVkVNU1U0TWk1cWNHYz0uanBn.jpg)
1890 р., уже перебуваючи в зеніті слави, драматург оселяється на хуторі Затишок, «за 120 верст від Харкова і за 20 верст від повітового міста Куп'янська», недалеко від села Сподобівка (тепер Шевченківського району Харківської області). Обійстя знаходилось у мальовничій місцині. Тут було і чимало гаїв та лісів з поетичними галявинами, і ставок з красунями вербами, посадженими господарем, і великий сад з різноманітними фруктовими та декоративними деревами, котрі також посадив сам Кропивницький, і багато чого іншого, що робило хутір дуже привітним, майже казковим. У садибі постійно гостювали друзі і знайомі митця. Серед них – артисти Г. Борисоглібська, С. Паньківський, В. Розсудов-Кулябко, М. Глоба, І. Загорський та ін. Протягом двох років тут жили діти небоги Тараса Шевченка Ірини Ковтунової (Палажка Гапка й Гнат), яким гостинні господарі надали необхідну матеріальну і медичну допомогу. На особливу увагу заслуговує приїзд до Затишка уславлених майстрів української сцени І. Карпенка-Карого й М. Садовського. Сталося ця подія навесні 1900 р., і пов'язана вона була з майбутньою спільною роботою Кропивницького і братів Тобілевичів в об'єднаній трупі корифеїв, яку було створено за кілька місяців потому.
Живучи в Затишку, Кропивницький досить часто виїздив на гастролі. Тому господарство вели переважно його дружина і прикажчик. Проте в ті дні, коли драматург перебував у садибі, він з великим задоволенням поринав у сільське життя. Значно більше уваги господарству починає приділяти митець після 1902 р., коли після погіршення здоров'я перестає постійно виступати на професійній сцені і живе здебільшого у Затишку. Одним із його найулюбленіших занять було садівництво. Кропивницький вирощував найкращі сорти яблунь, груш, черешень, винограду. Чимало чубуків фруктових дерев ним було привезено з уславленого Каразинського садівництва, що знаходилось у Богодухівському повіті Харківської губернії, а окремі сорти винограду виписувались навіть із Франції. 1909 р. на виставці в повітовому місті Куп'янську за зразкове ведення господарства драматурга було нагороджено бронзовою медаллю Харківського товариства сільських господарів. Іншою великою пристрастю Кропивницького було полювання. В нього, зокрема, була чудова колекція із старих і сучасних рушниць, а також чимало мисливських собак різних порід. Взимку він разом зі своїми синами Костянтином і Володимиром та гостями полював на зайців і лисиць. Влітку — на вальдшнепів, куріпок, дрохв і качок. Крім того, згадує драматургів син Володимир, батько з великим задоволенням ходив на рибалку, займався фотографуванням, а в присмерках «сідав за невелику простеньку фісгармонію <…> і награвав на ній майже щовечора прелюдії та хорали Й.-С. Баха».
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlE1THlWRU1DVTVOQ1ZFTUNWQ09DVkVNU1U0TWlWRU1TVTRSaVZFTVNVNE55VkVNQ1ZDTUY4bFJERWxPRElsUkRFbE9EQWxSREVsT0RNbFJEQWxRa1lsUkRBbFFqQmZKVVF3SlRsREpVUXdKVUl3SlVReEpUZ3dKVVF3SlVKQkpVUXdKVUl3WHlWRU1DVTVRU1ZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNSaVZFTUNWQ09DVkVNQ1ZDTWlWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ09DVkVNU1U0TmlWRU1TVTRReVZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNNeVZFTUNWQ1JTNXFjR1ZuTHpJeU1IQjRMU1ZFTUNVNU5DVkVNQ1ZDT0NWRU1TVTRNaVZFTVNVNFJpVkVNU1U0TnlWRU1DVkNNRjhsUkRFbE9ESWxSREVsT0RBbFJERWxPRE1sUkRBbFFrWWxSREFsUWpCZkpVUXdKVGxESlVRd0pVSXdKVVF4SlRnd0pVUXdKVUpCSlVRd0pVSXdYeVZFTUNVNVFTVkVNU1U0TUNWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ1JpVkVNQ1ZDT0NWRU1DVkNNaVZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDT0NWRU1TVTROaVZFTVNVNFF5VkVNQ1ZDUVNWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ015VkVNQ1ZDUlM1cWNHVm4uanBlZw==.jpeg)
Затишок для Кропивницького був своєрідною оазою. Тут він і відпочивав душею, і набирався натхнення для творчості. У себе на хуторі драматург написав понад двадцять п'єс, серед яких «Олеся», «Замулені джерела», «Титарівна» (за Шевченком), «Супротивні течії», «Конон Блискавиченко», «Мамаша», «Розгардіяш», «Скрутна доба», «Старі сучки й молоді парості», «Зерно і полова», «Страчена сила» та інші. Крім того, тут письменник перекладав твори російських і світових майстрів слова (Гоголя, Некрасова, Шекспіра, Мольєра), працював над своїми мемуарами, звідси виїздив на гастролі до багатьох українських і російських міст (Харкова, Полтави, Києва, Катеринослава, Одеси, Санкт-Петербурга, Москви, Саратова), презентуючи у такий спосіб власні творчі досягнення й надбання національної драматургії загалом, разом з аматорами виставляв у провінційних містах і селах українські п'єси, знайомив місцеве населення з поезіями Т. Шевченка, Л. Глібова, інших письменників, відкрив у себе на хуторі початкову школу з українською мовою навчання. Однією з маловідомих сторінок діяльності М. Кропивницького в останні роки життя є організація ним першого на теренах Російської імперії дитячого театру, акторами в якому були самі діти. На вистави в Затишок з великим задоволенням приходили діти й дорослі. Тісне приміщення домашнього театру не могло вмістити всіх охочих. Тому стільці ставили тільки для дорослих. Діти ж сиділи долі. Найменші – попереду. «Перед тим, як виступати, – згадувала одна з учасниць дитячих вистав, – Марко Лукич посилав верхового в сусідні села — Сподобівку, Бугаївку, Баранову, до Молотка — запрошувати всіх на постановку. <…> Після постановки всім дітям роздавали гостинці». У січні 1910 р. в столичному журналі «Театр и искусство» було надруковано нотатку про успішні виступи малолітніх аматорів. «Дитячий театр Марка Кропивницького — явище безпрецедентне, оскільки акторами у його дитячому театрі, як уже йшлося, були діти. Нічого подібного ніколи не було в історії не тільки української, а й європейської культури. Разом із невеличкою школою з українською мовою навчання, яку в ці роки драматург започатковує у своїй садибі, його дитячий театр стає справжнім промінчиком світла у „царстві пітьми“, що панувала в тогочасному українському селі».
Останні дні
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek16THlWRU1DVTVReVZFTUNWQ01DVkVNU1U0TUNWRU1DVkNRU1ZFTUNWQ1JWOGxSREFsT1VFbFJERWxPREFsUkRBbFFrVWxSREFsUWtZbFJEQWxRamdsUkRBbFFqSWxSREFsUWtRbFJEQWxRamdsUkRFbE9EWWxSREVsT0VNbFJEQWxRa0VsUkRBbFFqZ2xSREFsUWprdVh5VkVNQ1ZCTkNWRU1DVkNSU1ZFTVNVNE1pVkVNQ1ZDUlY4eE9UQTJYeVZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNRU1ZFTVNVNE15NXdibWN2TWpJd2NIZ3RKVVF3SlRsREpVUXdKVUl3SlVReEpUZ3dKVVF3SlVKQkpVUXdKVUpGWHlWRU1DVTVRU1ZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNSaVZFTUNWQ09DVkVNQ1ZDTWlWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ09DVkVNU1U0TmlWRU1TVTRReVZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZDT0NWRU1DVkNPUzVmSlVRd0pVRTBKVVF3SlVKRkpVUXhKVGd5SlVRd0pVSkZYekU1TURaZkpVUXhKVGd3SlVRd0pVSkZKVVF3SlVKQkpVUXhKVGd6TG5CdVp3PT0ucG5n.png)
У лютому 1910 року Кропивницький разом із трупою Л. Сабініна їде на гастролі до Саратова, де бере участь у постановках п'єс «Наталка Полтавка» Котляревського і «Назар Стодоля» Шевченка, а також власної «Дві сім'ї» й концерті, присвяченому 49-й річниці пам'яті Тараса Шевченка. Із Саратова драматург повернувся 18 лютого 1910 р., а вже 13 березня взяв участь у Шевченківському вечорі в Києві. Після цього він побував на такому ж вечорі в Єлисаветграді, а потім на кілька днів заїхав до Бобринця, щоб зустрітися в місті своєї юності із земляками. Не відмовився актор і від запрошення приїхати у складі трупи Колісниченка з гастролями до Одеси, куди вирушив наприкінці березня. Висвітлюючи ці останні артистичні виступи Кропивницького, столичний журнал «Театр и искусство» зауважував: «Попри свої сім десятків років за плечима, батько грав як колись — сильно, яскраво із захватом, чаруючи тонким комізмом, життєвою простотою і художньою викінченістю своїх образів. <…> Приймала публіка Марка Лукича якось особливо сердечно і зворушливо, і в безконечних оваціях і викликах відчувалося не лише захоплення талановитим актором-художником, але й дань шанобливої поваги до одного з великих діячів України». Під час цих гастролей Кропивницький тяжко захворів і, повертаючись до себе на хутір, 21 квітня 1910 року раптово помер у потязі від крововиливу в мозок. Листи й телеграми зі співчуттям на адресу українського театру і сім'ї драматурга надійшли з усіх кінців України й Росії. Майже всі українські газети і журнали надрукували некрологи та статті, присвячені пам'яті визначного українського митця. Микола Міхновський, зокрема, наголошував, що ця смерть є національним горем, позаяк «помер не просто великий артист, який володів чарівним даром, помер національний письменник, національний діяч тої доби, коли бути національним діячем не багато хто відважувався, коли так легко було під космополітизмом зректися страждань свого народу».
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2Tmk4Mk5DOGxSREFsT1VZbFJEQWxRakFsUkRBbFFrTWxNamNsUkRFbE9FWWxSREVsT0RJbFJEQWxRa1FsUkRBbFFqZ2xSREFsUWtGZkpVUXdKVGxCSlVReEpUZ3dKVVF3SlVKRkpVUXdKVUpHSlVRd0pVSTRKVVF3SlVJeUpVUXdKVUpFSlVRd0pVSTRKVVF4SlRnMkpVUXhKVGhESlVRd0pVSkJKVVF3SlVKRkpVUXdKVUpESlVReEpUZ3pYeVZFTUNVNVF5VkVNQ1ZDTUNWRU1TVTRNQ1ZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZDUlY4bFJEQWxPVUlsUkRFbE9ETWxSREFsUWtFbFJEQWxRamdsUkRFbE9EY2xSREVsT0ROZkpUSTRKVVF3SlVKRExsOGxSREFsUVRVbFJEQWxRakFsUkRFbE9EQWxSREFsUWtFbFJERWxPVFlsUkRBbFFqSWxNamt1YW5Cbkx6STFNSEI0TFNWRU1DVTVSaVZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDUXlVeU55VkVNU1U0UmlWRU1TVTRNaVZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDT0NWRU1DVkNRVjhsUkRBbE9VRWxSREVsT0RBbFJEQWxRa1VsUkRBbFFrWWxSREFsUWpnbFJEQWxRaklsUkRBbFFrUWxSREFsUWpnbFJERWxPRFlsUkRFbE9FTWxSREFsUWtFbFJEQWxRa1VsUkRBbFFrTWxSREVsT0ROZkpVUXdKVGxESlVRd0pVSXdKVVF4SlRnd0pVUXdKVUpCSlVRd0pVSkZYeVZFTUNVNVFpVkVNU1U0TXlWRU1DVkNRU1ZFTUNWQ09DVkVNU1U0TnlWRU1TVTRNMThsTWpnbFJEQWxRa011WHlWRU1DVkJOU1ZFTUNWQ01DVkVNU1U0TUNWRU1DVkNRU1ZFTVNVNU5pVkVNQ1ZDTWlVeU9TNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Поховано Марка Кропивницького в Харкові на старому цвинтарі, що знаходився наприкінці вулиці Пушкінської, біля церкви Усікновення глави Іоанна Предтечі. Наразі на цьому місті так званий Молодіжний парк. Могила збереглась. На ній стоїть бронзове погруддя митця роботи скульптора Федора Балавенського, встановлене 1914 року. Подвижницька діяльність Кропивницького на ниві української культури високо поцінована багатьма авторитетними фахівцями сценічного мистецтва, театрознавцями й літературознавцями. Серед них — М. Вороний, С. Єфремов, М. Рильський, К. Станіславський, О. Суворін, М. Комаров, М. Йосипенко, Р. Пилипчук. Д. Антонович, зокрема, наголошував, що Кропивницький був батьком українського театру, організатором першої національної трупи, учителем всіх інших акторів-корифеїв, а також молодшої генерації виконавців, творцем «українського побутового репертуару», неперевершеним художником-артистом. «Власне, всі трупи і всі актори українського побутового театру, – підсумовує дослідник, – це актори школи Кропивницького. <…> Це все або учні Кропивницького, або учні учнів Кропивницького, але всі — одна його школа, і школу ту знати в найкращих моментах їхнього виконання». 6 серпня 1918 року постановою Ради Міністрів Української Держави вдові уславленого українського драматурга — Надії Василівні Кропивницькій призначено було одноразову допомогу та довічну державну пенсію.
Драматургічна майстерність
«Малодослідженою упродовж багатьох десятиліть залишалася драматургічна творчість М. Кропивницького. Постійні цензурні утиски його п'єс у добу російського царату, навішування ідеологічних ярликів за радянських часів незрідка призводили до того, що дослідники, не маючи можливості ознайомитися з канонічними текстами, які не допускалися до друку, поціновували понівечені цензурою варіанти, як це було, зокрема, з драмами „Титарівна“ (за Шевченком) чи „Конон Блискавиченко“, або ж не мали для опрацювання жодних варіантів, оскільки деякі п'єси, серед яких „Замулені джерела“ і „Нашествіє варварів“, вперше були надруковані через багато років по смерті автора. З іншого боку, у вітчизняному літературознавстві закріпилася тенденція, за якою окремі твори драматурга, особливо останнього періоду (наприклад, „Страчена сила“, „Òшибка провзойшла“, „Розгардіяш“, „Скрутна доба“, „Старі сучки й молоді парості“, „Зерно і полова“ та деякі інші), заздалегідь вважалися слабкими (а отже, не вартими серйозної уваги), що насправді не відповідає дійсності. Саме в цих п'єсах знайшли відбиття нові творчі пошуки митця, пов'язані з життям українського села в умовах бурхливих політичних подій (російсько-японська війна, революція 1905—1907 рр.), філософськими роздумами про неминучість відповідальності людини за свої вчинки, появою у літературному доробку письменника ознак, характерних для нової європейської естетичної системи. Кропивницький — драматург, який порушив у своїх творах більшість актуальних питань доби, започаткував чимало нових тем, які з успіхом розробляли далі М. Старицький, І. Карпенко-Карий, Панас Мирний, І. Франко. Наскрізною у творчості Кропивницького є тема девальвації віковічних духовних цінностей у свідомості людей, які відривалися від духовних основ свого народу. Створюючи типові образи моральних покручів, що, прилучившись до так званої „міської цивілізації“, нехтують віковічними народними звичаями, цураються рідної мови, відображаючи окремі елементи деградації в середовищі сільської молоді, драматург проводить думку, що це стійка тенденція, яка охоплює дедалі більші прошарки населення, а отже, є, по суті, загальнонаціональним лихом. Ліки від духовного занепаду співвітчизників Кропивницький вбачає в українському національному відродженні. Цій проблемі тією чи іншою мірою присвячена більшість його п'єс („Доки сонце зійде, роса очі виїсть“, „Олеся“, „Замулені джерела“, „Нашествіє варварів“, „Супротивні течії“, „Розгардіяш“, „Скрутна доба“, „Голомозий“, „Старі сучки й молоді парості“ та інші). До цього питання митець постійно повертається також у листах до друзів і знайомих (В. Лукича-Левицького, В. Уманова-Каплуновського, М. Сумцова), відомих державних і громадських діячів (голови комітету міністрів С. Вітте, депутата держдуми І. Шрага), у своїй театральній діяльності. По-новому у творчості Кропивницького постає питання відповідальності людини за скоєний злочин. За Кропивницьким, злочин перед людьми — це передусім гріх перед Богом. Промовистим свідченням цього є доля Єфрема Заїки („Страчена сила“), який, начебто заради шляхетної мети пограбувавши п'яного купця, так і не зміг вибачити собі порушення одного з основних християнських постулатів. У цьому принципова відмінність героя Кропивницького від Василя Цокуля („Наймичка“ Карпенка-Карого), для якого подібна поведінка є нормою життя. Кропивницький створює портрети „нових людей“, що були нетиповими для драматургії його доби. Серед них– постаті сільських писарів Василя Сокуренка („Помирились“) і Якова Приблуди („За сиротою і Бог з калитою, або ж Несподіване сватання“), що є чи не першими сільськими інтелігентами не лише в національній драматургії, а й українській літературі загалом. Позитивними постатями Нарциси Необачної („Замулені джерела“) й Антона Деревіцького („Скрутна доба“) письменник досить вдало поповнює свою галерею „нових людей“ представниками дворянсько-поміщицького класу. За своїми суспільно-політичними поглядами, методами господарювання і стосунками з селянами Антон Деревіцький багато в чому нагадує самого автора, що дає змогу розглядати п'єсу „Скрутна доба“ під дещо іншим кутом зору. На прикладі Василя Музиченка („Старі сучки й молоді парості“) Кропивницький вперше в українській літературі створює привабливий портрет сільського підприємця. За своїм світоглядом він нагадує сучасного фермера. Це принципово новий тип заможного селянина, який цивілізовано веде свою справу: людяно ставиться до своїх робітників, опікується питаннями освіти. Справжньою знахідкою як для творчості Кропивницького, так і української літератури в цілому є постать багатого парубка Хвилимона („Зерно і полова“) — здатного до самопожертви свідомого героя — борця за економічні інтереси зубожілого селянства. Галерею портретів „нових людей“ письменник поповнив цікавими образами жінок-інтелігенток, що працюють на ниві освіти: Тетяна з драми „Конон Блискавиченко“ і Надежда — героїня комедії „Супротивні течії“.
Певна заслуга належить драматургові в утвердженні на українській сцені психологічної драми („Глитай, або ж Павук“, „Доки сонце зійде, роса очі виїсть“, „Перед волею“), політичної п'єси („По ревізії“, „Розгардіяш“, „Скрутна доба“, „Зерно і полова“), розробці такого нового для того часу жанрового утворення, як трагікомедія („Лихо не кожному лихо, іншому й талан“, „Чмир“, „На руїнах“, „Старі сучки й молоді парості“). Особливою ознакою драм і комедій Кропивницького є неабияка чутливість їх автора до різноманітних модерністських напрямів у літературі. У багатьох його п'єсах знайшли відбиття елементи „нової драми“ („Де зерно, там і полова“, „Олеся“, „Замулені джерела“). Найповніше тенденції, характерні для нової європейської естетичної системи, проявилися в п'єсі „Страчена сила“. Є також підстави стверджувати, що драматургії Кропивницького притаманні ознаки неоромантизму („Помирились“, „За сиротою і Бог з калитою, або ж Несподіване сватання“, „Конон Блискавиченко“), символізму („Зерно і полова“), „драми абсурду“ („По ревізії“, „Замулені джерела“, „Нашествіє варварів“, „Мамаша“). Все це свідчення глибокого розуміння письменником тих якісно нових процесів, які розпочалися наприкінці ХІХ ст. в надрах загальноєвропейського театру.
Драматургія Кропивницького генетичними узами пов'язана з фольклором, „Словом о полку Ігоревім“, давньоукраїнською інтермедією, найкращими зразками української класичної літератури, зокрема творчістю І. Котляревського, Г. Квітки-Основ'яненка, Т. Шевченка, М. Гоголя. Вельми відчутні у ній і традиції таких світових майстрів слова, як В. Шекспір, Ж.-Б. Мольєр, О. де Бальзак, О. Грибоєдов, О. Пушкін, Л. Толстой, О. Островський. Творчість Кропивницького позначилася на подальшому розвиткові української і європейської драматургії, таких відомих авторів, як І. Франко, А. Чехов. О. Довженко тощо.
Марко Кропивницький як драматург, актор, режисер, засновник першого національного професійного театру на теренах Східної України (уславленого театру корифеїв) залишив вельми помітний слід в історії вітчизняної культури. Проте неабияка його заслуга і в ширшому, національному контексті. Відчуваючи загрозу знищення українського народу як етносу, тобто небезпеку розчинення його в панівній нації, Кропивницький, як ніхто інший, своїм палким словом намагався розбудити національну самосвідомість українців, закликав їх до збереження рідної мови й культури. Порушені ним проблеми (питання української мови, денаціоналізації, бюрократизму, зневажливого ставлення до „маленької людини“) багато в чому залишаються актуальними і в наш час. Його п'єси разом із п'єсами двох інших найвизначніших тогочасних драматургів — Старицького й Карпенка-Карого – дали значний імпульс для подальшого розвитку всієї вітчизняної драматургії й національного театру. На їхніх творах виховалося нове покоління українських драматургів, серед яких Леся Українка, В. Винниченко, О. Олесь, С. Черкасенко та інші».
У 80-х роках XIX ст. М. Кропивницький написав п ’єсу «Доки сонце зійде, роса очі виїсть». На таку ж тему і в ту ж таки приблизно пору написав п ’єсу «Не судилось» і М. Старицький. Подібність п'єс відіграла чималу роль у судовій справі, що повстала, коли один чорносотенний журналіст написав статтю, в якій назвав М. Старицького «драматургом-хищником». Суд виправдав М. Старицького, але причину збігу ситуацій в обох п'єсах не розгадано
Вшанування пам'яті
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlpsTHlWRU1DVTVSaVZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDUXlWRU1TVTRSaVZFTVNVNE1pVkVNQ1ZDUkNWRU1DVkNPQ1ZFTUNWQ1FTMGxSREFsUWpFbFJERWxPRVVsUkRFbE9ERWxSREVsT0RKZkpVUXdKVGxETGw4bFJEQWxPVUl1WHlWRU1DVTVRU1ZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNSaVZFTUNWQ09DVkVNQ1ZDTWlWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ09DVkVNU1U0TmlWRU1DVkNRU1ZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDUXlWRU1TVTRNMThsUkRBbFFqSmZKVVF4SlRneEpVUXdKVUpCSlVRd0pVSXlKVVF3SlVJMUpVUXhKVGd3SlVRd0pVSTFYeVZFTUNWQ09DVkVNQ1ZDUXk1ZkpVUXdKVGt4TGw4bFJEQWxPVElsUkRBbFFqZ2xSREFsUWtRbFJERWxPRElsUkRBbFFqVWxSREFsUWtRbFJEQWxRa0VsUkRBbFFrVmZKVVF3SlVJeVh5VkVNQ1U1UVNWRU1TVTRNQ1ZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDUmlWRU1DVkNPQ1ZFTUNWQ01pVkVNQ1ZDUkNWRU1DVkNPQ1ZFTVNVNE5pVkVNQ1ZDUVNWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ1F5NXFjR2N2TWpJd2NIZ3RKVVF3SlRsR0pVUXdKVUl3SlVRd0pVSkRKVVF4SlRoR0pVUXhKVGd5SlVRd0pVSkVKVVF3SlVJNEpVUXdKVUpCTFNWRU1DVkNNU1ZFTVNVNFJTVkVNU1U0TVNWRU1TVTRNbDhsUkRBbE9VTXVYeVZFTUNVNVFpNWZKVVF3SlRsQkpVUXhKVGd3SlVRd0pVSkZKVVF3SlVKR0pVUXdKVUk0SlVRd0pVSXlKVVF3SlVKRUpVUXdKVUk0SlVReEpUZzJKVVF3SlVKQkpVUXdKVUpGSlVRd0pVSkRKVVF4SlRnelh5VkVNQ1ZDTWw4bFJERWxPREVsUkRBbFFrRWxSREFsUWpJbFJEQWxRalVsUkRFbE9EQWxSREFsUWpWZkpVUXdKVUk0SlVRd0pVSkRMbDhsUkRBbE9URXVYeVZFTUNVNU1pVkVNQ1ZDT0NWRU1DVkNSQ1ZFTVNVNE1pVkVNQ1ZDTlNWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZDUlY4bFJEQWxRakpmSlVRd0pUbEJKVVF4SlRnd0pVUXdKVUpGSlVRd0pVSkdKVVF3SlVJNEpVUXdKVUl5SlVRd0pVSkVKVVF3SlVJNEpVUXhKVGcySlVRd0pVSkJKVVF3SlVKRkpVUXdKVUpETG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
За кілька днів по смерті Марка Кропивницького, у квітні 1910 року, до харківської міської думи надійшла пропозиція від української громадськості встановити пам'ятник «батькові українського театру» в середині Театрального скверу м. Харкова поруч із монументами Пушкіну й Гоголю (згодом така постанова була прийнята). А в газеті «Южный край» було відкрито підписку на створення пам'ятника на могилі уславленого засновника театру корифеїв. Однак мине чотири роки, і Микола Вороний змушений буде констатувати, що, хоча пам'ятник на могилі Кропивницького врешті і з'явився, але споруджено його переважно коштами і заходами родини небіжчика і тільки невеличку частину грошей (близько 300 рублів) зібрано з приватних пожертв при редакції «Южного края». І з гіркотою додасть: «Сумна доля здебільшого чекає наших національних діячів по їх смерті! Ще й досі багато у нас славних могил стоять неопоряджені, часом навіть без хрестів — занедбані, забуті невдячними потомками тих, хто весь свій хист, всі сили і життя поклали для добра рідної справи». Закінчує статтю М. Вороний риторичним запитанням: «Кропивницький дав нашому громадянству український театр. Невже ж українське громадянство не віддасть його пам'яті нічого?».
14 липня 2016 року згідно із законом про декомунізацію Верховна Рада України перейменувала місто Кіровоград на Кропивницький. 20 листопада 2018 року Верховна Рада України перейменувала також Кіровоградський район на Кропивницький район.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelJoTHlWRU1DVTVSaVZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDUXlVeU55VkVNU1U0UmlWRU1TVTRNaVZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDT0NWRU1DVkNRVjhsUkRBbE9VRWxSREVsT0RBbFJEQWxRa1VsUkRBbFFrWWxSREFsUWpnbFJEQWxRaklsUkRBbFFrUWxSREFsUWpnbFJERWxPRFlsUkRFbE9FTWxSREFsUWtFbFJEQWxRa1VsUkRBbFFrTWxSREVsT0ROZkpVUXdKVGt4SlVRd0pVSkZKVVF3SlVJeEpVUXhKVGd3SlVRd0pVSTRKVVF3SlVKRUpVUXdKVUkxSlVReEpUZzJKVVF4SlRoRFh6SXdNVGt1YW5Cbkx6RTNOWEI0TFNWRU1DVTVSaVZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDUXlVeU55VkVNU1U0UmlWRU1TVTRNaVZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDT0NWRU1DVkNRVjhsUkRBbE9VRWxSREVsT0RBbFJEQWxRa1VsUkRBbFFrWWxSREFsUWpnbFJEQWxRaklsUkRBbFFrUWxSREFsUWpnbFJERWxPRFlsUkRFbE9FTWxSREFsUWtFbFJEQWxRa1VsUkRBbFFrTWxSREVsT0ROZkpVUXdKVGt4SlVRd0pVSkZKVVF3SlVJeEpVUXhKVGd3SlVRd0pVSTRKVVF3SlVKRUpVUXdKVUkxSlVReEpUZzJKVVF4SlRoRFh6SXdNVGt1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Ім'я Марка Кропивницького присвоєно Кропивницькому академічному обласному українському музично-драматичному театру, Центральній бібліотеці в м. Миколаїв, Сподобівській НСЗШ школі Шевченківського району Харківської області, що знаходиться поблизу хутора Затишок, де драматург мешкав останні двадцять років свого життя.
Його ім'ям названо вулиці у селі Сподобівка, смт Шевченкове (Харківська обл.), а також у Києві, Харкові, Одесі, Кропивницькому. На честь засновника уславленого театру корифеїв перейменовано село, в якому він народився.
Родина
Його дочка, Кропивницька Олександра Марківна, пішла батьківським шляхом — була співачкою опери.
Перелік п'єс
- «Микита Старостенко, або Незчуєшся, як лихо спобіжить» (1863)
- «Помирились» (1869)
- «Дай серцеві волю, заведе в неволю» (1873; ґрунтовна переробка п'єси «Микита Старостенко, або Незчуєшся, як лихо спобіжить»)
- «За сиротою і бог з калитою, або ж несподіване сватання» (1871)
- «Актор Синиця» (1871, переробка водевілю Д. Ленського «Лев Гурич Синичкін»)
- «Невольник» (1872, за поемою Тараса Шевченка)
- «Пошились у дурні» (1875)
- «Беспочвенники» (1878—1898)
- «Доки сонце зійде, роса, очі виїсть» (1882)
- «Глитай, або ж павук» (1882)
- «По ревізії» (1882) [ 3 жовтня 2018 у Wayback Machine.]
- «Лихо не кожному лихо — іншому й талан» (1882)
- «Вуси» (1885, за оповіданням О. Стороженка)
- «Дві сім'ї» (1889; перероблена версія попередньої п'єси 1888 р. «Де зерно, там і полова»)
- «Зальоти соцького Мусія»
- «Зайдиголова»(1889)
- «Чмир» (1890)
- «Олеся» (1891)
- «Замулені джерела»
- «Дурисвітка»
- «Перед волею» (1899)
- «Нашествіє варварів» (1900)
- «На руїнах» (1900)
- «Супротивні течії» (1900)
- «Конон Блискавиченко» (1902)
- «Страчена сила» (1903)
- «Мамаша» (1903)
- «Ошибка произоша»
- «Розгардіяш» (1906)
- «Скрутна доба» (1906)
- «Івасик-Телесик»
- «По щучому велінню»
- «Голомозий» (1908)
- «Старі сучки і молоді пагони» (1908)
- «Дійшов до розуму» (1909)
- «Зерно і полова» (1910)
- «Титарівна» (за твором Т. Шевченка)
- «Чайковський, або Олексій Попович» (за твором Є. Гребінки)
- «Вій» (за твором М. Гоголя)
- «Пропала грамота» (за твором М. Гоголя)
- «Вергілійова Енеїда» (за твором І. Котляревського)
- «Підгоряни» (за твором І. Гушалевича)
- «Хоть з мосту в воду головою» (за п'єсою «Жорж Данден» Мольєра).
Найвизначніші видання
- Бібліографічні покажчики
- «Апостол сцени: Марко Лукич Кропивницький». Бібліографічний покажчик. Укладач Нельга О. Е. ()
- Бібліографічний покажчик видання творів М. Л. Кропивницького. (1960) // (Вміщений в шеститомнику творів М. Л. Кропивницького Київ. ДВХЛ. Укладач П. П. Перепелиця.) ()
- Марко Лукич Кропивницький. Бібліографічний покажчик. Кіровоград — 1977 р. Укладачі: Шуменко Л.Г, Погрібняк О. Г. ()
- Кропивницький Марко Лукич як композитор. Бібліографічний список. Укладач Янчукова Е. М. ()
- Зібрання творів
- Кропивницький, Марко Лукич. Твори. в 6 томах. Вступна стання Іван Пільгук. Київ: Держлітвидав України, 1958—1960.
- Том 1. Київ: Держлітвидав України. 1958. 573 стор.
- Том 2. Київ: Держлітвидав України. 1958. 536 стор.
- Том 3. Київ: Держлітвидав України. 1959. 356 стор.
- Том 4. Київ: Держлітвидав України. 1959. 377 стор.
- Том 5. Київ: Держлітвидав України. 1959. 627 стор.
- Том 6. Київ: Держлітвидав України. 1960. 662 стор.
- Марко Лукич Кропивницький. Повний збірник творів, т. 1–3. Х., 1895—1903
- Марко Лукич Кропивницький. Збірник творів, т. 1, ч. 1–2. Полтава, 1911–13
- Марко Лукич Кропивницький. Твори, т. 1–7. К.–Х., 1929–31
- Марко Лукич Кропивницький. Твори, т. 1–6. К., 1958–60
- Марко Лукич Кропивницький. Музичні твори, т. 1–3. К., 1967–68
- Марко Лукич Кропивницький. Вибрані твори. К., 1977
- Марко Лукич Кропивницький. Драматичні твори. К., 1990.
- Збірник творів М. Л. Кропивницького. — 2-ге вид., виправл. і доповн. — Харків: Коштом кн. магазина Бірюкових, 1885. — 273 с. : нот. [ 27 вересня 2018 у Wayback Machine.]
- Кропивницький М. Л. Глитай, або ж Павук: драма в 4 д. і 5 одмінах / М. Л. Кропивницький. — Харків: Мистецтво, 1937. — 93 с. [ 3 жовтня 2018 у Wayback Machine.]
- Кропивницький М. Л. Повний збірник творів. Т. 3 / М. Л. Кропивницький. — Харків: Паровая Типо-лит. М. Я. Дрейшпуля, 1903. — 220 с. [ 23 січня 2021 у Wayback Machine.]
- Кропивницький М. Л. Повний збірник творів. Т. 2 / М. Л. Кропивницький. — Харків: Типо-литогр. М. Я. Дрейшпуля, 1903. — 190 с. [ 25 січня 2021 у Wayback Machine.]
- Кропивницький М. Л. По щучому велінню: казка за для дітей, у 3-х діях / склав М. Л. Кропивницький. — Полтава: Електр. друк. Г. І. Маркевича, 1912. — 34 с. [ 15 квітня 2021 у Wayback Machine.]
- Кропивницький М. Вибрані твори / М. Кропивницький. — Київ: Держ. літ. вид-во, 1941. — 291 с. [ 15 жовтня 2020 у Wayback Machine.]
Див. також
Примітки
- . Архів оригіналу за 23 травня 2017. Процитовано 13 травня 2017.
- Стосовно дати народження драматурга існують розбіжності. Так, М. Смоленчук (праця «Марко Кропивницький і його рідний край»; 1971) указує на те, що у знайденій ним метричній книзі Покровської церкви села Бежбайраки записано, що М. Л. Кропивницький народився 10 (22) травня 1840 року. Зазначена обставина через багато десятиліть після смерті митця стала підставою прийняти цю дату як офіційну. Однак парадокс у тому, що сам письменник усе життя днем свого народження вважав 25 квітня (7 травня) 1840 року. Саме цю дату він зазначив і в своїх мемуарах під назвою «Автобіографія (За 65 років)» («Я родився в с. Бешбайраках 25 апріля 1840 р.»). Звідки з'явилась інша дата у метричній книзі, можна лише гадати. На думку дослідника життя і творчості М. Кропивницького Анатолія Новикова, дуже ймовірно, що це елементарна канцелярська помилка. До метричної книги, найімовірніше, могли внести замість дати народження дату реєстрації народження дитини. Вельми сумнівно, щоб в освіченій дворянській родині Кропивницьких не знали справжньої дати народження сина. Тим більше, що у самого актора ніколи не виникало жодних сумнівів щодо дня свого народження.
- . Архів оригіналу за 25 лютого 2019. Процитовано 13 березня 2022.
- Шевчук, Валерій (1990). Із вершин та низин (українська) . Київ: Дніпро. с. 445.
- . ngorod.mk.ua. Архів оригіналу за 14 травня 2014. Процитовано 9 вересня 2012.
- . vseok.org.ua. Кировоград - ГородОК. Архів оригіналу за 2 жовтня 2013. Процитовано 13 вересня 2009.
- Новиков А. Український театр і драматургія: від найдавніших часів до початку ХХ ст.: монографія / Анатолій Олександрович Новиков. – Харків: Харківське історико-філологічне товариство, 2015. – С.133.
- Там само. - С.134 - 135.
- Там само. - С. 140.
- Там само. - С. 152 - 154.
- Там само. - С. 181 - 183; 195 - 203. Див. також: Новиков А. О. Художній універсум Марка Кропивницького Монографія / Анатолій Олександрович Новиков. – Харків: Майдан, 2006. – С. 81 - 112.
- Новиков А. Український театр і драматургія: від найдавніших часів до початку ХХ ст. - С. 188 - 191.
- Новиков А. О. Марко Кропивницький і українська драматургія другої половини ХІХ – початку ХХ ст. / А. О. Новиков: Дис… доктора філол. наук: 10.01.01. – Харків, 2006. — С. 385 - 391. Див. також: Новиков А. Український театр і драматургія: від найдавніших часів до початку ХХ ст. - С. 387 - 388.
- Новиков А. Український театр і драматургія: від найдавніших часів до початку ХХ ст. - С. 190.
- Зміст I тому: Дай серцю волю, заведе в неволю: драма в 5 д. і 6 одмінах.; Помирились: комедія в І д.; За сиротою і бог з калитою, або ж несподіване сватання: водевіль в І д.; Пошилась у дурні: шутка-оперетка в 3 д.; Беспочвенники: драма в 4 д. і 6 карт. в віршах.; Доки сонце зійде, роса, очі виїсть: драма в 4 д. і 5 одмінах.; Глитай, або ж павук: драма у 4 д. і 5 одмінах.; По ревізії: етюд в І д.; Лихо не кожному лихо — іншому й талан: трагікоміч. етюд в І д.
- Зміст II тому: Де зерно, там і полова.: драма в 4 д.; Зальоти соцького Мусія (ПІСНІ В ЛИЦЯХ): оперета — дивертисмент у 3 д.; Зайдиголова: драма у 5 д.; Чмир (Чумазий): комедія в 3 д.; Олеся: драма в 4 д. і 5 одмінах; Джиґун: комедія в З д. з співами; Замулені джерела (Засоренные родники): драма в 5 д. і 6 одмінах.
- Зміст III тому: Дурисвітка: епізод на І д.; Перед волею: драма в 5 д.; На руїнах: комедія в І д.; Супротивні течії: комедія в 3 д. і 4 одмінах.; Конон Блискавиченко: мал. сільськогосподар. руху у 4 д.; Мамаша: комедія у 3 д.; «Ошибка произоша»: етюд з натури.
- Зміст IV тому: Розгардіяш: твір на 4 д.; Скрутна доба: мал. у 3 одмінах.; Івасик-Телесик: казка в лицях (для дітей) у 4 одмінах.; «По щучому велінню»: казка для дітей у 3 д.; Голомозий: драма в 2 мал.; Старі сучки й молоді парості: мал. сільського життя у 3 д. і 4 одмінах.; Дійшов до розуму: водевіль в І д.; Зерно і полова: Мал. сільського каламуту в 4 д.; Страчена сила: драма у 4 д.
- Зміст V тому: Невольник: драм. мал. у 5 одмінах.; Вуок: комедія у 4 д. і 6 карт.; Підгоряни: мелодрама у 3 д. ; Титарівна: драма в 5 д. і 6 карт.; Вій: опера у 5 д. (д. 6); Вій: фант. комедія у 5 д. з апофеозом; Пропавша грамота: фант. комедія-оперета у 4 д. і 7 карт.; «Вергілійова Енеїда». комічна оперета в 5 діях і 16 одмінах, в віршах.- Чайковський, або Олексій Попович: іст.драм. бувальщина у 5 д. і 9 одмінах; Хто з мосту в воду головою: комедія у 3 д. з куплетами.
- Зміст VI тому: Нариси та вірші. Нариси: картины прошлого и настоящего (отрывки из воспоминаний); С хлеба на квас: (отрывки из дневника провинциального актера-ветерана); «Коза-дереза» на хуторі; Дещо про «товариша» та про «статті: 24 та 45»: (з дорожніх розмов); Горе з грамотою: (уривок). Вірші. Куплети. Тере — фере — куку! : (перероблено з польського); Кум Гаврило; Удовиця; От тобі, Гандзю, Книш!; Бичок; Коли б свині та роги; М. К. Заньковецькій; Російськкі жінки: («Русские женщины» М. Некрасова). Автобіографічні матеріали. Итоги за тридцать пять лет; За тридцять п'ять літ: спогади иро Бобринець і бобринчан. (спогади Марка Лукича Кропивницького); Автобіографія (за 65 років). Листи. (210 листів до різних осіб). Додатки: промова М. Л. Кропивницького на могилі артистки Ніни Володимирівни Базарової; Атестат. Примітки.: бібліограф. покажчик видання творів М. Л. Кропивницького: (у покажчику подаються основні видання дожовтневі та видання творів Кропивницького, здійснені в радянський час (до 1960 року).
Джерела та література
- Киричок П. Марко Кропивницький: Життя і творчість. — К. : Дніпро, 1968. — 150 с.
- Кропивницький В. М. Із сімейної хроніки Марка Кропивницького (Спогади про батька). — К. : Мистецтво, 1968. — 214 с.
- Кропивницький Марко (1840—1910) // Енциклопедія українознавства : Словникова частина : [в 11 т.] / Наукове товариство імені Шевченка ; гол. ред. проф., д-р Володимир Кубійович. — Париж — Нью-Йорк : Молоде життя, 1955—1995. — . — Т. 3. — С. 1192—1193.
- Марко Лукич Кропивницький: Збірник статей, спогадів і матеріалів. — К. : Мистецтво, 1955. — 530 с.
- Новиков А. О. Марко Кропивницький і українська драматургія другої половини ХІХ – початку ХХ ст. / А. О. Новиков: Дис… доктора філол. наук: 10.01.01. – Харків, 2006. — 436 с.
- Новиков А. О. Художній універсум Марка Кропивницького. Монографія / Анатолій Олександрович Новиков. – Харків: Майдан, 2006. — 352 с.
- Новиков А. Український театр і драматургія: від найдавніших часів до початку ХХ ст.: монографія / Анатолій Олександрович Новиков. — Харків: Харківське історико-філологічне товариство, 2015. — 412 с.
- Пилипчук Р. Кропивницький Марко Лукич [ 19 серпня 2016 у Wayback Machine.] // Енциклопедія сучасної України / ред. кол.: І. М. Дзюба [та ін.] ; НАН України, НТШ. — К. : Інститут енциклопедичних досліджень НАН України, 2014. — Т. 15 : Кот — Куз. — С. 538—539. — .
- Смоленчук М. Степи полинові: роман / Микола Смоленчук. — Кропивницький: Імекс-ЛТД, 2017. — 465 с.
- Шепель Л., Грузін Д. Кропивницький Марко Лукич [ 18 серпня 2016 у Wayback Machine.] // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2009. — Т. 5 : Кон — Кю. — С. 410. — .
- Історія вокального мистецтва / О. Д. Шуляр: [монографія]: Ч.ІІ. — Івано-Франківськ, «Плай» 2012. — С.175
- Топська Н. Батько українського театру [Марко Кропивнивцький] / Н. Топська. — Киів: Кн. база «Альфа», 2017. — 64 с. : іл.
- Загайкевич, М. Музичний світ Марка Кропивницького / М. Загайкевич // Музика. — 1990. — № 4. Липень-Серпень. — С. 23–24. [ 4 серпня 2020 у Wayback Machine.]
- Возня, М. Стосунки М. Кропивницького з галицькими українцями / М. Возня // Річник українського театрального музею. — 1929. — Вип. 1. — С. 138—151. [ 23 січня 2021 у Wayback Machine.]
- Вертій, Олексій. Народні джерела психологізму драматургії Марка Кропивницького / Олексій Вертій // Народна творчість та етнографія. — 1992. — № 1. — С. 3–12. [ 14 серпня 2020 у Wayback Machine.]
- Великий митець: (до сторіччя з дня народж. М. Л. Кропивницького) // Театр. — 1940. — № 5. Травень. — С. 5. [ 17 січня 2021 у Wayback Machine.]
- Кропивницький, Марко. Спогади: вступні уваги / Марко Кропивницький // Життя й революція. — 1928. — Кн. 4. — С. 80–98. [ 17 січня 2021 у Wayback Machine.]
- Кропивницький, Марко. Спогади: (закінчення) / Марко Кропивницький // Життя й революція. — 1928. — Кн. 5. — С. 65–80. [ 17 січня 2021 у Wayback Machine.]
- Слабченко, Тарас. Автобіографія М. Л. Кропивницького / Тарас Слабченко // За сто літ. — 1927. — Кн. 1. — С. 187—199. [ 15 серпня 2020 у Wayback Machine.]
- По поводу 25-летия сценической деятельности М. Л. Кропивницкаго / Д. А. // Киевская старина. — 1896. — Т. 55. Декабрь. — С. 434—440. [ 28 січня 2021 у Wayback Machine.]
- Пчілка, Олена. Марко Кропивницький, яко артист і автор / Олена Пчілка // Літературно–науковий вістник. — 1910. — Річник 13, т. 50, кн. 6. — С. 457—467. [ 14 серпня 2020 у Wayback Machine.]
- Паньківський, С. Образ учителя / С. Паньківський // Театр. — 1940. — № 1. Січень. — С. 23–27. [ 14 серпня 2020 у Wayback Machine.]
- Паньківський, С. Листи М. Л. Кропивницького / С. Паньківський // Театр. — 1940. — № 3. Березень. — С. 13– 19. [ 14 серпня 2020 у Wayback Machine.]
- Никитин, Василь. З останніх днів життя М. Л. Кропивницького / Василь Никитин // За сто літ. — 1928. — Кн. 3. — С. 293—294. [ 15 серпня 2020 у Wayback Machine.]
- Левицький, Ф. В. Згадки про Марка Лукича Кропивницького / Ф. В. Левицький // Річник Українського театрального музею. — 1929. — Вип. 1. — С. 171—175. [ 10 серпня 2020 у Wayback Machine.]
- Кирилюк, Євг. Листи Кропивницького до Грінченка / Євг. Кирилюк // Театр. — 1940. — № 8. Серпень. — С. 22–28. [ 12 серпня 2020 у Wayback Machine.]
- Кирилюк, Євг. Листи Кропивницького до Грінченка: прожовження, початок див. № 8 / Євг. Кирилюк // Театр. — 1940. — № 9. Вересень. — С. 19–22. [ 12 серпня 2020 у Wayback Machine.]
- Кропивницький, М. Розгардіяш: твір на 4 д. / М. Кропивницький // Киевская старина. — 1906. — Т. 93. Июль-Август. — С. 436—475. [ 19 січня 2021 у Wayback Machine.]
- Кропивницкий, Л. М. Перед волею: драма в 5 д. / Л. М. Кропивницкий // Киевская старина. — 1900. — Т. 69. Апрель. — С. 51–126.
- Колтоновская, В. Современный малорусский театр: (письмо из Петербурга. По поводу гастролей М. Л. Кропивницкого и М. К. Заньковецкой) / В. Колтоновская // Киевская старина. — 1904. — Т. 87. Октябрь. — С. 112—124. [ 23 січня 2021 у Wayback Machine.]
- Кропивницький М. Л. По щучому велінню: казка за для дітей, у 3-х діях / склав М. Л. Кропивницький. — Полтава: Електр. друк. Г. І. Маркевича, 1912. — 34 с. [ 15 квітня 2021 у Wayback Machine.]
- Кропивницький М. По ревізії: етюд в 1 дії / М. Кропивницький. — Київ: Мистецтво, 1950. — 46, 1 с. — (Бібліотека художньої самодіяльності). [ 1 жовтня 2020 у Wayback Machine.]
- Кропивницький М. Л. Дай серцю волю, заведе в неволю: драма в 5 діях і 6 одмінах / М. Л. Кропивницький. — Київ: Мистецтво, 1950. — 69 с. — (Бібліотека української драматургії). [ 1 жовтня 2020 у Wayback Machine.]
- Кропивницький М. Л. Глитай, або ж Павук: драма в 4 діях і 5 одмінах / М. Л. Кропивницький. — Київ: Мистецтво, 1950. — 70 с. — (Бібліотека української драматургії). [ 1 жовтня 2020 у Wayback Machine.]
Посилання
- Кропивницький Марко [ 9 листопада 2016 у Wayback Machine.] // Українська мала енциклопедія : 16 кн. : у 8 т. / проф. Є. Онацький. — Накладом Адміністратури УАПЦ в Аргентині. — 1960. — Т. 3, кн. VI : Літери Ком — Ле. — С. 774. — 1000 екз.
- МАРКО КРОПИВНИЦЬКИЙ | Програма «Велич особистості» (ВІДЕО)
- Батько українського театру // День. — 2008. — 22 трав.
- Концерт серед степу. Із Різдвяних оповідок // День. — 2009. — 15 січ.
- Садиба Кропивницького «Затишок», Харківська область.
- Цей день в історії [ 29 червня 2016 у Wayback Machine.]
- Марко Кропивницький у фотографіях [ 12 березня 2013 у Wayback Machine.]
- Твори Марка Кропивницького в електронній бібліотеці «Відкрита книга»
- Твори Кропивницького в бібліотеці «Українського центру» [ 19 квітня 2021 у Wayback Machine.]
- Автореферат дисертації. П'єса М. Л. Кропивницького «Дай серцеві волю, заведе у неволю» в українському літературному і театральному контексті другої половини XIX століття [ 4 березня 2016 у Wayback Machine.]
- Марко Кропивницький. По щучому велінню… — Київ: Веселка, 1967. [ 11 лютого 2015 у Wayback Machine.]
- Дис… д-ра наук: Марко Кропивницький і українська драматургія другої половини ХІХ — початку ХХ ст. [ 21 грудня 2016 у Wayback Machine.]
- Сторінка М. Л. Кропивницького. Центральна бібліотека ім. М. Л. Кропивницького ЦБС для дорослих м. Миколаєва [ 13 грудня 2016 у Wayback Machine.]
- Клековкін О. Марко Кропивницький: Лексика театру // Актуальні проблеми мистецької практики і мистецтвознавчої науки. — 2010. — Вип. 3. [ 24 лютого 2017 у Wayback Machine.]
- Клековкін О. Марко Кропивницький: Режисерські прийоми // Актуальні проблеми мистецької практики і мистецтвознавчої науки. — 2012. — Вип. 4. [ 24 лютого 2017 у Wayback Machine.]
- Кропивницький Марко в Електронній бібліотеці «Культура України» [ 13 серпня 2020 у Wayback Machine.]
Ця стаття містить текст, що не відповідає . (листопад 2017) |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
U Vikipediyi ye statti pro inshih lyudej iz prizvishem Kropivnickij Marko Luki ch Kropivni ckij 10 22 travnya 1840 18400522 s Bezhbajraki Beshbijraki nini s Kropivnicke Novoukrayinskij rajon 8 21 kvitnya 1910 ukrayinskij pismennik dramaturg teatralnij rezhiser i aktor Z imenem Kropivnickogo pov yazani stvorennya ukrayinskogo profesijnogo teatru na pidrosijskij chastini Ukrayini j nastupnij etap rozvitku realistichnoyi dramaturgiyi Na jogo chest takozh bulo perejmenovano Kirovograd Marko Lukich KropivnickijMarko Kropivnickij Kiyiv 1883 r Narodivsya 10 22 travnya 1840 1840 05 22 s Bezhbajraki Hersonska guberniya Rosijska imperiyaPomer 8 21 kvitnya 1910 1910 04 21 69 rokiv Hersonska guberniya Rosijska imperiyaPohovannya Pershe miske kladovishe nini Molodizhnij park u Harkovi 50 00 28 pn sh 36 14 51 sh d 50 007757 pn sh 36 247636 sh d 50 007757 36 247636 Koordinati 50 00 28 pn sh 36 14 51 sh d 50 007757 pn sh 36 247636 sh d 50 007757 36 247636Gromadyanstvo Rosijska imperiyaNacionalnist ukrayinecDiyalnist pismennik dramaturg teatralnij aktorMova tvoriv ukrayinskaRoki aktivnosti 1862 1910Rid KropivnickiDiti Kropivnicka Oleksandra Markivna i Vukotich Kropivnickij Kostyantin MarkovichAvtograf Kropivnickij Marko Lukich u Vikishovishi Vislovlyuvannya u Vikicitatah Roboti u VikidzherelahRanni rokiRodovij gerb Kropivnickih z fondiv Memorialnogo muzeyu M L Kropivnickogo Narodivsya 22 10 travnya 1840 roku u s Bezhbajraki Yelisavetgradskogo povitu Hersonskoyi guberniyi nini selo Kropivnicke Novoukrayinskogo rajonu Kirovogradskoyi oblasti Batko Luka Ivanovich pohodiv zi shlyahetnogo rodu Kropivnickih gerbu Sas Popri pohodzhennya i posadu upravitelya pomishickih mayetkiv vin yak pisav dramaturg u Avtobiografiyi buv lyudinoyu truda mozolnogo i znav sho take zlidni Specifika sluzhbi ne dozvolyala jomu pridilyati dostatno uvagi vihovannyu ditej Prote Luka Ivanovich pikluvavsya pro sim yu yak tilki mig i zi vsih sil namagavsya dati sinu i donci mozhlivu na toj chas osvitu Mati Kapitolina Ivanivna zrosla v duzhe bidnij rodini kolishnogo kripaka I A Dubrovinskogo de brudna lajka ta fizichne pokarannya vvazhalisya budennoyu spravoyu Vona mala chudovij golos grala na fortepiano flejti gitari ta bagatoh inshih muzichnih instrumentah ale na vidminu vid batka bula dosit legkovazhnoyu Koli sinovi vipovnilosya p yat rokiv Kapitolina Ivanivna pokinula sim yu zaradi gusarskogo oficera Tak malolitnij Marko stav napivsirotoyu pri zhivij materi Marko Kropivnickij u molodosti Cherez deyakij chas Luka Ivanovich zijshovsya z nyankoyu svoyih ditej Yavdohoyu Petlishenko yaku vin vikupiv iz kripactva oficijno odruzhitis udruge vin ne mig pozayak nerozirvanim zalishavsya pershij shlyub Machuha duzhe polyublyala gorilku Koristuyuchis majzhe povsyakdennoyu vidsutnistyu batka yakij buv na sluzhbi u knyazya Kantakuzena v susidnomu seli Katerinivci vona postijno vlashtovuvala v oseli p yani orgiyi Na dolyu zh Marka ta jogo shestirichnoyi sestri Ganni vipadali zdebilshogo shodenna lajka ta shturhani Otzhe dovelosya v ditinstvi majbutnomu dramaturgovi zaznati vsih tih prikroshiv yaki tilki mogli vipasti na dolyu siroti Chasto vin razom iz sestroyu buv i golodnim i nochuvav v netoplenij hati Virostav hlopchina sered prostih lyudej i druzyami jogo buli kripacki diti Marko chasto hvoriv a raz koli mav garyachku bulo ce u s Dmitrivci nad Bugom vpav u letargichnij son Vsi dumali sho hlopec pomer Batko poslav za dyakom shob yihav chitati psaltir ale poki dyaka privezli hlopec prokinuvsya i pochav rozkazuvati nibi buv u garnomu sadu i bachiv tam bagatoh ditej kotri yili zoloti ta sribni yabluka i jomu davali Ale hoch yakbi tam bulo Luka Ivanovich ne zabuvav i pro te sho sin mav zdobuti osvitu Pochalisya Markovi universiteti na vosmomu roci zhittya z navchannya u privatnij shkoli shlyahticha M Rudkovskogo v susidnij slobodi Oleksandrivci Hata v yakij mistilasya shkola skladalas iz dvoh polovin Na odnij bula shkola a na drugij meshkala sim ya Rudkovskogo Chastina uchniv v tomu chisli j Marko zhila v shkoli Spali vsi razom pokotom na dolivci U shkoli Rudkovskogo uchni mali ne tilki navchatisya a j vikonuvati vsyu robotu po gospodarstvu doglyadati hudobu poloti bashtan polivati kapustu ta vse take inshe Pritomu za navit neznachnu provinu Rudkovskij povchav svoyu darmovu robochu silu nagajkoyu Ne raz dovelosya skushtuvati takoyi vchitelskoyi laski j malomu Markovi Skinchilosya ce navchannya tim sho rozgnivanij Luka Ivanovich vidshmagav pana profesora batogom a sina zabrav dodomu Potim namagayuchis prodovzhiti osvitu Marko kilka rokiv zmushenij buv zhiti to u mayetku knyazya O Kantakuzena u seli Katerinivka to u sadibi generala Butovskogo to u domi oficera Brakera to v oseli popa Nesterovskogo Pro ditinstvo u Katerinivci Kropivnickij rozpovidav u svoyih avtobiografiyah i listah do Antonini Markovich takozh ditinstvu dramaturga prisvyacheni knigi Mikoli Smolenchuka Stepi polinovi ta Oj litav orel i povist arbuzinskogo zhurnalista M Petrova Mihajla Pigidi Markove ditinstvo Bilsh mensh sistemnu osvitu majbutnomu dramaturgu vdalosya zdobuti u Bobrineckij povitovij shkoli de vin navchavsya z 1853 po 1856 rik U cej chas hlopchina zhiv u sim yi svoyeyi babusi po materi Ulyani Vasilivni Dubrovinskoyi Sini jogo babusi Oleksij Yegor Mikola i Fedir buli muzikalno obdarovanimi lyudmi dobre grali na riznih muzichnih instrumentah lyubili literaturu Ne prohodilo navit vechora zgaduye dramaturg shob v nashij gospodi ne lunala muzika abo spiv Uvecheri do dyadkiv zbiralis tovarishi najpache v nedilyu chastuvalisya spivali vsi dyadki buli v cerkovnim hori duhovni koncerti i svitski pisni lt gt a inodi i chitali gurtom najchastishe Gogolya i Eneyidu Kotlyarevskogo Dyadki razom z Markom spivali narodnih pisen sered yakih buli j ukrayinski napriklad Oj hodiv chumak sim lit po Donu ta in Zhivuchi u Bobrinci Marko chasto bachivsya z matir yu yaka rozuchuvala z nim vokalni partiyi navchala gri na fortepiano skripci guslyah Velicheznij vpliv na virishennya podalshoyi doli Kropivnickogo malo jogo znajomstvo u pidlitkovomu vici z teatralnim mistectvom Stalosya ce zavdyaki priyizdu do Bobrincya vlitku 1854 r dramatichnoyi trupi L Mlotkovskogo Pislya cogo yak slushno zaznachaye M Josipenko bazhannya vistupati na sceni v nogo bulo takim sho ani perspektiva sluzhbovoyi kar yeri ani rishuchi protesti batka vzhe ne zmogli priglushiti toj potyag Cherez deyakij chas dyadko Kropivnickogo Mikola Dubrovinskij razom zi svoyim tovarishem organizuvav u Bobrinci teatralnij gurtok do yakogo zaluchiv i nebozha Pislya zakinchennya 1856 r z pohvalnim listom povitovoyi shkoli i nevdaloyi sprobi prodovzhiti navchannya v gimnaziyi Kropivnickij postupaye na derzhavnu sluzhbu do povitovogo sudu u misti Bobrinci de kilka rokiv pracyuye dribnim chinovnikom Pochatok tvorchostiMarko Kropivnickij 1864 Z 1862 r M Kropivnickij vidviduye zanyattya na yuridichnomu fakulteti Kiyivskogo universitetu yak vilnij sluhach Lyubov do mistectva privodit jogo do teatru podivitisya na znamenitu artistku O Fabiansku yaka togo dnya vikonuvala rol hlopchika v yakijs perekladnij melodrami Vrazhennya vid yiyi gri bulo takim sho yunak kilka dniv hodiv yak nepritomnij pislya chogo virishiv odruzhitisya z neyu zabuv pro vse na sviti j stav pisati nochami p yesu ukrayinskoyu movoyu ce buv jogo pershij dramatichnij tvir Mikita Starostenko abo Nezchuyeshsya yak liho spobizhit Koli zh Kropivnickomu vdalosya pobachiti uslavlenu aktorku na sceni vdruge u spektakli za francuzkoyu p yesoyu Denneri i Lemuan Materinske blagoslovennya abo Bidnist i chest u perekladi Perepelskogo psevdonim rosijskogo poeta Mikoli Nekrasova vin ostatochno dijshov visnovku sho jogo poklikannya teatr Provchivshis yak vilnij sluhach u Kiyivskomu universiteti tri semestri Kropivnickij povertayetsya do Bobrincya de z lyutogo 1864 r sluzhit u povitovomu sudi na posadi stolonachalnika po grazhdanskij chasti Osnovnoyu prichinoyu povernennya buv stvorenij tut aktorami Sobolyevimi bratom i sestroyu teatralnij gurtok aktivnu uchast u roboti yakogo brav do rechi i yunij Ivan Tobilevich Cej amatorskij kolektiv vistavlyav tvori ukrayinskih i rosijskih dramaturgiv I Kotlyarevskogo Natalka Poltavka i Moskal charivnik G Kvitki Osnov yanenka Svatannya na Goncharivci i Shelmenko volostnoj pisar M Vashenka Zaharchenka Idi zhinko v soldati M Gogolya Revizor O Ostrovskogo Ne v svoi sani ne sadis i Dohodnoe mesto Silami aktoriv amatoriv bulo vistavleno j pershu dramu Kropivnickogo Mikita Starostenko abo Nezchuyeshsya yak liho spobizhit zgodom pislya suttyevoyi pererobki tvir otrimav nazvu Daj sercevi volyu zavede u nevolyu Avtor kilka raziv jogo doopracovuvav Novi redakciyi z yavlyalisya 1873 1882 ta 1911 r Ostannij variant sho za slovami dramaturga ye najdoskonalishim vijshov u svit uzhe pislya smerti pismennika Pislya vid yizdu z mista aktoriv Sobolyevih Kropivnickij faktichno staye kerivnikom gurtka Vin probuye svoyi sili i yak aktor i yak rezhiser i na oboh napryamah maye velikij uspih Tak i ne zavershivshi z riznih prichin osviti Marko Kropivnickij popovnyuvav svoyi znannya samostijno osoblivo z pereyizdom do Yelisavetgrada kudi u 1865 r bulo perevedeno povit i de buli biblioteki Tam vin i Ivan Tobilevich znajomilis potrohu z Smajlsom Robertom Ouenom Dzhonom Styuartom Millem Spenserom Moleshottom i inshimi chitali desho i iz Shekspira Bajrona Gete Gejne Dyuma Zhorzh Zand Tekkereya Na kazennij sluzhbi majbutnij zasnovnik teatru korifeyiv ne prosuvavsya a nezridka j zovsim vtrachav zarobitok cherez zahoplennya mistectvom ta uchast v amatorskih vistavah Zhivuchi v Yelisavetgradi razom z miscevimi amatorami ta u skladi zayizhdzhih profesijnih trup Kropivnickij vistupaye u privatnomu teatri Trambickogo a u veresni 1871 r pislya smerti batka nazavzhdi pokidaye kazennu sluzhbu rozproduye otrimane u spadok gospodarstvo i razom z druzhinoyu Oleksandroyu priyizdit do Odesi V Odesi vin otrimuye zaproshennya zigrati na sceni Narodnogo teatru grafiv Morkovih i Chernishova rol Stecka u Svatanni na Goncharivci Uspih buv grandioznim Debyutant u roli Stecka Kropivnickij privernuv zagalnu uvagu svoyeyu groyu pid chas vihodu jogo na scenu regit glyadachiv majzhe ne zmovkav Deyaki kupleti primushuvali jogo povtoryuvati dvichi a to j trichi opleskam ne bulo kincya zaznachalos u gazeti Odesskij vestnik Togo zh roku 1871 vidrukuvav pershu svoyu p yesu Za sirotoyu i bog z kalitoyu hoch serjozno pisati pochav she v Bobrinci 1862 roku Persha jogo p yesa Daj sercyu volyu zavede v nevolyu Vid ciyeyi podiyi rozpochinayetsya nova storinka ne lishe v biografiyi Kropivnickogo a j v istoriyi nacionalnogo teatru Adzhe ce bula doba koli ukrayinske scenichne mistectvo za slovami dramaturga bulo u zanepadi pri poslidnim izdihaniyi Spravzhnoyu podiyeyu stalo te napishe zgodom D Antonovich sho cherez dvadcyat rokiv pislya smerti Solenika i sim rokiv pislya smerti Shepkina znovu z yavivsya na ukrayinskij sceni aktor sho dorivnyuvav yim siloyu i harakterom svogo talantu aktor sho vikonuvav ti sami roli ale vzhe z nahilom do inshogo stilyu i pracyuvav oduhotvorenij nadiyeyu na samostijnij ukrayinskij teatr vidrubnij vid moskovskogo z yakim do togo chasu vin buv mehanichno spoluchenij I vse zh nelegko davalasya Kropivnickomu scenichna slava Deyaki kolegi aktori jomu zazdrili govorili sho vin prosto kleyit durnya za sho j aplodismenti a recenzenti movlyav priyateli Vse ce vidbuvalosya na tli neprihovano vorozhogo stavlennya znachnoyi chastini publiki do ukrayinskih vistav i vsogo ukrayinskogo vzagali Do togo zh kerivnictvo teatru dedali chastishe stalo zaluchati aktora do rosijskih vistav perevazhno perekladnih operetok Spriyatlivishe seredovishe dlya rozvitku ukrayinskogo teatralnogo mistectva znahodit Kropivnickij u Harkovi kudi pereyizdit voseni 1873 r Tut u trupi A P Kolyupanova Aleksandrova jomu vpershe poshastilo zdijsniti postanovki takih ukrayinskih p yes yak Ne hodi Gricyu na vechornici i Za Neman idu Volodimira Aleksandrova a takozh vistaviti vlasnu dramu Daj sercevi volyu zavede u nevolyu Slava Kropivnickogo yak aktora j rezhisera syagaye daleko za mezhi Ukrayini i na lito 1874 r vin otrimuye zaproshennya vid stolichnogo antreprenera Zizerina na choli nevelichkogo teatralnogo kolektivu priyihati z ukrayinskim repertuarom na gastroli do Peterburga Gastroli trivali protyagom troh z polovinoyu misyaciv Ce buv pershij uspishnij vistup ukrayinskoyi trupi v Sankt Peterburzi Prote na zhal znachna chastina rosijskih glyadachiv vistupi ukrayinskih aktoriv sprijmala yak svoyeridnu ekzotiku Stolichni chasopisi napishe zgodom Kropivnickij pohvalyali moyi vistavi pohvalyali j golosi ale nikoli ni zhodnogo slova ne skazali pro te vidkilya ci talanti j golosi hto voni Rosiyi i hto Rosiya yim Veliki spodivannya shodo podalshogo rozvitku ukrayinskogo teatru pokladav aktor na shestimisyachnu tvorchu podorozh Galichinoyu j Bukovinoyu de ne diyali zaboroni carskogo uryadu Syudi jogo 1875 r zaprosila antreprenerka teatralnogo tovaristva Ruska besida Teofiliya Romanovich Zavdyaki cij poyizdci vidrizana derzhavnim kordonom vid Naddnipryanshini zahidnoukrayinska publika distala zmogu oznajomitisya z najkrashimi zrazkami ukrayinskogo teatralnogo mistectva Gastrolyuyuchi zahidnoukrayinskimi mistami Kropivnickij yak i pid chas vistupiv u Peterburzi vidchuvav sebe poslancem nacionalnoyi kulturi Usi svoyi roli na zahidnoukrayinskij sceni vin vikonuvav z velikoyu majsternistyu Miscevi teatrali ce dobre rozumili j vidplachuvali aktorovi shiroyu lyubov yu Mene tut po sceni vvazhayut apostolom dilitsya svoyimi vrazhennyami mitec u listi do druga ditinstva Ye Myachikova Perebuvayuchi v Galichini dramaturg stvoriv na materiali zahidnoukrayinskoyi dijsnosti veselu shutku operetku v 3 diyah tak avtor viznachiv zhanr tvoru Poshilis u durni pereklav z rosijskoyi komediyi Revizor dvi diyi M Gogolya Polamane zhittya I Chernishova i Aktor Sinicya D Lenskogo Ostanni dvi pid jogo kerivnictvom i za jogo uchasti buli vistavleni na galickij sceni Vidomo sho u vodevili D Lenskogo mitec zigrav golovnu rol Sumna zvistka pro Emskij ukaz zastala Kropivnickogo v Katerinoslavi nini m Dnipro de vin pracyuvav rezhiserom i aktorom u dramatichnij trupi D Izotova repertuar yakoyi znachnoyu miroyu skladavsya z ukrayinskih p yes Zaborona na ukrayinski spektakli trivala ponad p yat rokiv Uves cej chas mitec zmushenij buv pracyuvati v rosijskih trupah peregravshi do 500 roliv na moskovskij movi vid gubernatora v Ptichkah pevchih do Otello Lishe inkoli vdavalosya jomu vzyati uchast u vistavah ridnoyu movoyu na amatorskij sceni Stvorennya teatru korifeyivYelisavetgradskij teatr u yakomu 27 zhovtnya 1882 r vidbulasya persha vistava Tovaristva ukrayinskih artistiv pid orudoyu M L Kropivnickogo Dozvil na postanovki ukrayinskih p yes na terenah Rosijskoyi imperiyi voseni 1881 roku stav nadto vazhlivoyu vihoyu v istoriyi ukrayinskogo narodu navit popri te sho za vidpovidnim uryadovim cirkulyarom zaboronyalosya vlashtuvannya specialno malorosijskogo teatru i formuvannya trup dlya vikonannya p yes i scen suto na maloruskomu narichchi Svoyi pershi kroki novij ukrayinskij teatr rozpochav voseni togo zh 1881 roku u Kremenchuci de v rosijskij trupi G Ashkarenka rezhiserom i providnim aktorom pracyuvav M Kropivnickij Mozhlivist stvorennya nacionalnogo teatru nadihaye mitcya zgurtuvati navkolo sebe odnodumciv razom z yakimi vin pochinaye vistavlyati ukrayinski p yesi yaki ti chasi buli duzhe populyarnimi a nadto sered prostogo lyudu I ce zrozumilo adzhe spektakli ridnoyu movoyu ne bachili protyagom bagatoh rokiv Rozpochalasya nova era ukrayinskogo teatru z postanovki bezsmertnoyi Natalki Poltavki Za slovami Sadovskogo persha vistava bula cilkovitij zagalnij triumf Ukrayinski tvori vistavlyalis u Kremenchuci protyagom misyacya Krim Natalki Poltavki miscevi shanuvalniki ukrayinskogo dramatichnogo mistectva distali zmogu pobachiti spektakli za takimi p yesami yak Daj sercevi volyu zavede u nevolyu M Kropivnickogo Svatannya na Goncharivci Shelmenko denshik i Shira lyubov G Kvitki Osnov yanenka Garkusha O Storozhenka Kum miroshnik abo Satana v bochci D Dmitrenka Yak kovbasa ta charka to minetsya j svarka M Starickogo ta deyaki inshi A pered samim Rizdvom togo zh 1881 roku vidbulisya korotkotrivali vistupi v Harkovi potim u Poltavi i znovu u Kremenchuci Na pochatku 1882 roku ukrayinski aktori na choli z Kropivnickim priyizdyat do Kiyeva Rozpochalisya spektakli 10 sichnya v teatri Bergonye teper Nacionalnij akademichnij dramatichnij teatr imeni Lesi Ukrayinki Grali Shevchenkovogo Nazara Stodolyu Golovnu rol Nazara vikonuvav Kropivnickij Opleskiv takih ya ne chuv i v Harkovi zgaduvav piznishe mitec Bagato pro sho svidchit i nadpis na memorialnij doshci prikriplenij na fasadi teatru V comu budinku 10 sichnya 1882 roku pid kerivnictvom velikogo artista i dramaturga M L Kropivnickogo vidbuvsya pershij vistup ukrayinskogo profesijnogo teatru Odnak popri takij velikij uspih pislya zakinchennya kiyivskih gastrolej teatralne tovaristvo rozpalosya Formalnoyu prichinoyu bulo nablizhennya Velikogo Postu pid chas yakogo spektakli zaboronyalisya Hocha nabagato bilshe pidstav uvazhati sho Kropivnickogo ne vlashtovuvav nizkij fahovij riven bilshosti chleniv trupi yaki navryad chi mogli vporatisya z timi visokimi zavdannyami kotri visuvav pered nimi kerivnik Harakterizuyuchi zgodom kiyivski vistavi L Staricka Chernyahivska zaznachala sho svoyim uspihom voni buli zobov yazani peredusim dvom aktoram M Kropivnickomu i M Sadovskomu Ce viznavali navit prihilni do ukrayinskogo teatru gazeti Zarya i Trud yaki golovnim chinom vihvalyali cih majstriv ukrayinskoyi sceni a pro trupu zdebilshogo nedogovoryuvali Trupa Kropivnickogo 1890 h rokiv Yakisno novij etap u rozvitku vitchiznyanogo teatralnogo mistectva rozpochinayetsya z kincya zhovtnya 1882 roku Same todi Kropivnickomu poshastilo stvoriti trupu yakij sudilosya stati slavoyu i gordistyu Ukrayini uprodovzh bagatoh desyatilit Stalosya ce u Yelisavetgradi teper Kropivnickij Trupa mala nazvu Tovaristvo aktoriv i oficijno vvazhalasya rosijsko malorosijskoyu Prote vona bilshe znana yak teatr korifeyiv Do skladu Tovaristva aktoriv uvijshli taki zgodom vidomi majstri sceni todi she uchni Kropivnickogo yak Mikola Sadovskij Tobilevich Mariya Zankovecka Hlistova divoche prizvishe Adasovska N Zharkova O Virina A Markova Odincova I Zagorskij L Manko ta inshi I hocha majzhe vsi artisti krim kerivnika ta dvoh aktoriv rosijskogo teatru I Burlaki i K Stoyan Maksimovicha buli amatorami chi takimi sho vsogo odin teatralnij sezon vistupali na profesijnij sceni yak napriklad M Sadovskij ce buli najkrashi aktorski sili ukrayinskogo narodu Vik bilshosti z nih stanoviv 19 25 rokiv Zgodom do tovaristva priyednalisya Ganna Zatirkevich Karpinska Kovtunenko Panas Saksaganskij Tobilevich Ivan Karpenko Karij Tobilevich Mariya Sadovska Barilotti Tobilevich ta in Rozpochalisya vistupi Tovaristva aktoriv 27 zhovtnya 1882 roku z postanovki Natalki Poltavki Same v comu spektakli u roli Natalki debyutuvala na profesijnij sceni uslavlena Mariya Zankovecka Vzhe pislya pershih spektakliv stalo zrozumilo sho trupa Kropivnickogo ye prekrasno zlagodzhenim ansamblem z velikimi potencijnimi mozhlivostyami Ce pidtverdilos i pid chas gastrolej u Kiyevi naprikinci togo zh 1882 roku Usi vistavi trupi koristuvalis nezminno velikoyu populyarnistyu osoblivo sered ukrayinskoyi chastini naselennya I ce zvichajno ne moglo ne nastorozhiti vladni strukturi yaki ponad use boyalisya prorostannya v ukrayinskomu suspilstvi parostkiv nacionalnoyi svidomosti A tomu z metoyu zapobigannya rozvitku nebazhanih dlya rosijskogo uryadu podij kiyivskij general gubernator O Drenteln iz vlasnoyi iniciativi zaboroniv vistupi ukrayinskih teatralnih kolektiviv na teritoriyi pidvladnogo jomu Kiyivskogo general gubernatorstva sho skladalosya z Kiyivskoyi Volinskoyi ta Podilskoyi gubernij a takozh u Poltavskij i Chernigivskij guberniyah yakimi vin keruvav za sumisnictvom Razom iz tim shvalni vidguki pro vistupi ukrayinskih aktoriv dedali chastishe z yavlyayutsya na storinkah takih avtoritetnih gazet yak Trud Zarya Yuzhnyj kraj Odesskij listok i Kropivnickij dohodit visnovku sho nastav chas zavojovuvati stolicyu Ale dlya poyizdki z gastrolyami do Sankt Peterburga potribno bulo mati ne tilki znachni koshti a she j dozvil stolichnih vlastej Ni togo ni togo u dramaturga ne bulo i vin stav shukati lyudinu kotra b zmogla v comu dopomogti Za slovami M Sadovskogo she v toj chas koli trupa vpershe grala v Kiyevi pomizh kiyivskoyu gromadoyu ukrayinciv bula narada sho treba komus iz groshovitih gromadyan stati na choli trupi i postaviti dilo yaknajkrashe bo rozumiyetsya aktori vsi bidnota ne zmogli zrazu obstaviti bliskucho vsyakij spektakl na ce treba bulo zatratiti zrazu chimalo groshej Cherez deyakij chas taku lyudinu Kropivnickij znaznahodit v osobi vidomogo ukrayinskogo dramaturga Mihajla Starickogo yakomu v serpni 1883 roku j peredaye kerivnictvo kolektivom zalishivshi za soboyu rezhisersku j aktorsku robotu Varto zvernuti uvagu na te sho po storinkah deyakih naukovih prac kochuye pomilkova teza sut yakoyi zvoditsya do togo sho trupa Kropivnickogo stvorena nim 1882 roku priblizno cherez rik zlivayetsya z trupoyu M Starickogo Naspravdi Teatralne tovaristvo ocholyuvane Kropivnickim bulo na toj chas yedinoyu ukrayinskoyu profesijnoyu trupoyu na terenah todishnoyi krayini Vidtak pro yakes ob yednannya z trupoyu Starickogo chi yakimos inshim dramatichnim kolektivom navryad chi dorechno govoriti vzagali Pid orudoyu Mihajla Starickogo trupa rozpochala svij pershij teatralnij sezon zimovij v Odesi Potim buli gastroli v Mikolayevi Yelisavetgradi Zhitomiri Rostovi na Donu Voronezhi ta bagatoh inshih mistah Rosiyi V cej chas ukrayinski aktori vzhe mali vlasnij orkestr nepogani dlya tiyeyi dobi dekoraciyi i garderob Vse ce spriyalo ne tilki pidnesennyu avtoritetu ukrayinskogo teatru a j polipshennyu materialnogo stanovisha aktoriv Starickij yak vidomo prodav svij mayetok i majzhe vsi virucheni groshi vitrativ na shojno stvorenij nacionalnij teatr Tvorcha spivpracya Kropivnickogo zi Starickim trivala blizko dvoh rokiv i poza sumnivom bula korisnoyu dlya podalshogo rozvitku ukrayinskogo teatralnogo mistectva Ale Starickomu na zhal tak i ne vdalosya distati dozvil na poyizdku z gastrolyami do Peterburga hocha vin i doklav do cogo neabiyakih zusil Memorialna doshka na fasadi Nacionalnogo akademichnogo teatru rosijskoyi drami imeni Lesi Ukrayinki Kiyiv Vodnochas trupa nepomirno rozroslasya sho velmi negativno poznachilosya na yiyi finansovomu stanovishi Yak zauvazhuye M Sadovskij u kolektivi bula sila lyudej yaki majzhe nichogo ne robili a tilki tyagarem lezhali na byudzheti Starickij znajshov vihid u tomu sho stav rozdilyati tovaristvo navpil Odna chastina trupi grala napriklad u Novocherkasku a druga v Rostovi Tim chasom provadit dali Sadovskij z trupi vijshli G Zatirkevich Karpinska cherez zmenshuvannya platni Maksimovich i navit M K Zankovecka bo ne zijshlisya v umovah Pokinuv trupu j M Sadovskij Na comu tli zagostrilis osobisti stosunki mizh Kropivnickim i Starickim yaki zreshtoyu na bazi velikogo dramatichnogo kolektivu utvorili dvi samostijni trupi Stalosya ce u kvitni 1885 roku Deyaki doslidniki vvazhayut sho movlyav cherez nepogamovanist osobistih ambicij bulo zrujnovano etalonnu zrazkovu ukrayinsku trupu R Pilipchuk Vtim zagostrennya osobistih stosunkiv bagato v chomu stalo vzhe naslidkom finansovih negarazdiv u kolektivi sho v inshomu vipadku moglo prizvesti do suttyevogo skorochennya jogo skladu Za takih umov stvorennya dvoh samostijnih trup bulo napevno yedino pravilnim rishennyam oskilki vdalosya zberegti praktichno ves aktorskij sklad sho uprodovzh trivalogo chasu pid kerivnictvom dvoh najdosvidchenishih nacionalnih mitciv projshov pershoklasnu teatralnu shkolu Sformuvalisya po suti dva ukrayinski profesijni teatri kotri svoyeyu diyalnistyu mogli ohopiti znachno bilshu teritoriyu todishnoyi krayini Z Kropivnickim zalishilos yadro kolishnoyi trupi M Zankovecka M Sadovskij P Saksaganskij G Zatirkevich Karpinska M Sadovska Barilotti I Zagorskij D Mova O Markova A Maksimovich ta inshi Takim chinom vzircevij aktorskij ansambl bulo zberezheno i vin prodovzhuvav diyati 1982 roku uhvalena postanova YuNESKO za yakoyu 100 richnij yuvilej vid dnya zasnuvannya M Kropivnickim svogo zirkovogo teatru vidznachavsya na mizhnarodnomu rivni Gastroli v PeterburziU listopadi 1886 roku pislya trivalih klopotan Kropivnickij nareshti oderzhuye dozvil priyihati do Peterburga Naperedodni ciyeyi spravdi istorichnoyi podiyi rosijska presa vidgukuvalasya pro trupu Kropivnickogo z velikim skepticizmom navit znevagoyu nazivala gostej z Ukrayini muzhickim ta hohlackim teatrom Ale vzhe pershi spektakli zmusili pritihnuti navit najbilshih skeptikiv i nedobrozichlivciv Vibaglivih stolichnih glyadachiv vrazhala ne lishe nezrivnyanna gra artistiv a j neperevershenij aktorskij ansambl kotrij buv rodzinkoyu teatru korifeyiv Sered zlivi vidgukiv sho postijno suprovodzhuvali vistupi ukrayinskih aktoriv chi ne najpomitnishimi buli vidguki viznanogo esteta Oleksiya Suvorina yakij popri svoye neprihovane ukrayinofobstvo mav muzhnist viznati sho v maloruskij trupi takij ansambl yakogo nemaye na aleksandrinskij sceni sho v comu kolektivi ye taki obdarovannya yaki buli b pershimi na imperatorskih teatrah Porivnyuyuchi Mariyu Zankovecku z Saroyu Bernar teatroznavec dohodit visnovku sho temperamentna zirka ukrayinskoyi sceni vse zh taki krasha za uslavlenu francuzhenku holodnu hocha j chudovu aktrisu Velmi visoko pocinuvav Suvorin takozh majsternist kerivnika trupi zauvazhivshi sho Kropivnickij ne tilki nezrivnyannij aktor a j takij samij nezrivnyannij rezhiser Jogo ruka pomitna u postanovci kozhnoyi p yesi u shonajmenshij detali i zagalnij kartini yiyi Jogo malenkij orkestr sluhayetsya jogo tak samo yak velikij Napravnika Use na svoyemu misci i vse vchasno Vistupami ukrayinskih aktoriv zacikavivsya navit car Oleksandr III dlya yakogo 4 sichnya 1887 roku v zali Demut insha nazva Fantaziya buli postavleni dva spektakli za tvorami T Shevchenka Nazar Stodolya i M Starickogo Yak kovbasa ta charka to minetsya j svarka Imperator buv duzhe zadovolenij groyu ukrayinskih aktoriv 25 sichnya trupa Kropivnickogo vdruge vistupaye u prisutnosti carskoyi sim yi ale teper uzhe na imperatorskij sceni v Mariyinskomu teatri de ni do ni pislya cogo ne oderzhuvala dozvolu vistavlyati spektakli zhodna z provincijnih trup Vinyatok dlya ukrayinciv zrobiv sam car yakomu zahotilosya pobachiti talanovitih aktoriv na sceni odnogo z najkrashih teatriv krayini Cogo dnya grali Natalku Poltavku I Kotlyarevskogo ta Buvalshinu A Velisovskogo I znovu nechuvanij uspih Spravzhnim viznannyam uspihu teatru korifeyiv u Peterburzi bulo bezperechno i te sho providni jogo aktori Kropivnickij i Zankovecka otrimali zaproshennya sluzhiti v imperatorskomu Aleksandrinskomu teatri Ale slavetni aktori ne polishili ukrayinskoyi sceni popri obicyanu yim visoku zarobitnu platu j inshi privileyi Uspishna prezentaciya ukrayinskoyi kulturi v stolici todishnoyi krayini nadzvichajno bagato vazhila dlya podalshogo rozvitku ne tilki nacionalnogo teatralnogo mistectva a vreshti j ukrayinskoyi derzhavnosti Teatru Kropivnickogo vdalosya chastkovo sprostuvati mif pro te sho samobutnoyi ukrayinskoyi kulturi nachebto ne isnuye i prorubati ne vikno to prinajmni kvartirku v civilizovanij svit a otzhe j proklasti chi bodaj namititi vuzenku stezhechku do viznannya yiyi u sviti Piznij periodMarko Kropivnickij u roli Tarasa Bulbi Poshtova marka SRSR iz seriyi Pismenniki nashoyi Batkivshini prisvyachena M L Kropivnickomu 1965 Katalog CFA 3224 Scott 3061 1880 1890 roki buli rokami tvorchogo triumfu Kropivnickogo U cyu dobu vin zasnuvav chotiri pershoklasni dramatichni trupi v tomu chisli slavnozvisnij teatr korifeyiv postijno podorozhuvav z gastrolyami po Ukrayini ta inshih regionah todishnoyi krayini razom zi svoyimi kolegami aktorami nezridka vistupav na scenichnih pidmostkah Peterburga Moskvi Varshavi Minska Tiflisa teper Tbilisi Baku Vilno teper Vilnyus i t d 22 listopada 1896 r v Odesi Kropivnickij vidznachav dvadcyatip yatirichnij yuvilej svoyeyi teatralnoyi diyalnosti She zadovgo do svyata dramaturga bulo progolosheno batkom ukrayinskogo teatru i teper cej pochesnij titul postijno suprovodzhuvav jogo im ya Vitalni adresi j telegrami nadijshli vid I Ryepina D Mordovcya I Karpenka Karogo P Saksaganskogo M Starickogo I Nechuya Levickogo B Grinchenka M Arkasa M Lisenka primadonni italijskoyi operi Solomiyi Krushelnickoyi vsih ukrayinskih i bagatoh rosijskih teatralnih trup ta tovaristv U den svogo yuvileyu mitec postaviv zbirnu vistavu z okremih dij chotiroh ukrayinskih p yes Nazara Stodoli Natalki Poltavki Olesi Yak kovbasa ta charka to minetsya j svarka j obov yazkovogo rosijskogo vodevilyu Zvezda paduchaya V Krilova Na yuvilej vidguknulisya gazeti i zhurnali Kiyeva Harkova Odesi Lvova Peterburga Moskvi Tiflisa ta bagatoh inshih mist Presa nazvala ci dni tizhnem Kropivnickogo Do dverej nomera gotelyu v yakomu meshkav mitec zgodom bulo prikripleno midnu tablichku z nadpisom Tut zhiv batko malorosiv M L Kropivnickij Marko Lukich svoyeyu bagatogrannoyu diyalnistyu vihovav cile pokolinnya ukrayinskih aktoriv profesionaliv 21 rik z 1881 po 1902 vin zalishavsya providnoyu postattyu ukrayinskoyi sceni Jogo chudovi aktorski dani yaki divuvali suchasnikiv deyaki profesijni sekreti Marka Lukicha tak i lishilisya dlya nih nepoyasnennimi i zagadkovimi dopovnyuvalisya prekrasnim golosom visokim basom nadzvichajno shirokogo diapazonu Krim togo vin dobre znavsya na muzici j sam pisav melodiyi dlya bagatoh p yes rozumivsya na obrazotvorchomu mistectvi ce zokrema dozvolyalo jomu keruvati stvorennyam dekoracij buv tonkim i sposterezhlivim psihologom sho postijno proyavlyalosya u jogo roboti yak rezhisera Teatralni kritiki Peterburga slushno porivnyuvali vistupi trupi Kropivnickogo z vistupami vidomoyi na uves svit nimeckoyi trupi Majningenciv 16 serpnya 2017 u Wayback Machine yaka v 70 h rokah XIX stolittya vidvidala j Rosijsku imperiyu Shozhist cya polyagaye u teatralnomu novatorstvi batka ukrayinskogo teatru spoviduvanni novoyi todi ideyi stvorennya pid chas vistavi aktorskogo ansamblyu zamini malovanih dekoracij ob yemnimi vidtvorenni teatralnih scen v usih pobutovih detalyah chasom ce nabuvalo povnogo naturalizmu tosho Kropivnickij bagato zrobiv dlya formuvannya samobutnogo repertuaru ukrayinskogo teatru V comu povnoyu miroyu viyaviv ne tilki svij talant organizatora a j gromadskogo diyacha ta patriota Marko Kropivnickij kinec HIH st 1890 r uzhe perebuvayuchi v zeniti slavi dramaturg oselyayetsya na hutori Zatishok za 120 verst vid Harkova i za 20 verst vid povitovogo mista Kup yanska nedaleko vid sela Spodobivka teper Shevchenkivskogo rajonu Harkivskoyi oblasti Obijstya znahodilos u malovnichij miscini Tut bulo i chimalo gayiv ta lisiv z poetichnimi galyavinami i stavok z krasunyami verbami posadzhenimi gospodarem i velikij sad z riznomanitnimi fruktovimi ta dekorativnimi derevami kotri takozh posadiv sam Kropivnickij i bagato chogo inshogo sho robilo hutir duzhe privitnim majzhe kazkovim U sadibi postijno gostyuvali druzi i znajomi mitcya Sered nih artisti G Borisoglibska S Pankivskij V Rozsudov Kulyabko M Globa I Zagorskij ta in Protyagom dvoh rokiv tut zhili diti nebogi Tarasa Shevchenka Irini Kovtunovoyi Palazhka Gapka j Gnat yakim gostinni gospodari nadali neobhidnu materialnu i medichnu dopomogu Na osoblivu uvagu zaslugovuye priyizd do Zatishka uslavlenih majstriv ukrayinskoyi sceni I Karpenka Karogo j M Sadovskogo Stalosya cya podiya navesni 1900 r i pov yazana vona bula z majbutnoyu spilnoyu robotoyu Kropivnickogo i brativ Tobilevichiv v ob yednanij trupi korifeyiv yaku bulo stvoreno za kilka misyaciv potomu Zhivuchi v Zatishku Kropivnickij dosit chasto viyizdiv na gastroli Tomu gospodarstvo veli perevazhno jogo druzhina i prikazhchik Prote v ti dni koli dramaturg perebuvav u sadibi vin z velikim zadovolennyam porinav u silske zhittya Znachno bilshe uvagi gospodarstvu pochinaye pridilyati mitec pislya 1902 r koli pislya pogirshennya zdorov ya perestaye postijno vistupati na profesijnij sceni i zhive zdebilshogo u Zatishku Odnim iz jogo najulyublenishih zanyat bulo sadivnictvo Kropivnickij viroshuvav najkrashi sorti yablun grush chereshen vinogradu Chimalo chubukiv fruktovih derev nim bulo privezeno z uslavlenogo Karazinskogo sadivnictva sho znahodilos u Bogoduhivskomu poviti Harkivskoyi guberniyi a okremi sorti vinogradu vipisuvalis navit iz Franciyi 1909 r na vistavci v povitovomu misti Kup yansku za zrazkove vedennya gospodarstva dramaturga bulo nagorodzheno bronzovoyu medallyu Harkivskogo tovaristva silskih gospodariv Inshoyu velikoyu pristrastyu Kropivnickogo bulo polyuvannya V nogo zokrema bula chudova kolekciya iz starih i suchasnih rushnic a takozh chimalo mislivskih sobak riznih porid Vzimku vin razom zi svoyimi sinami Kostyantinom i Volodimirom ta gostyami polyuvav na zajciv i lisic Vlitku na valdshnepiv kuripok drohv i kachok Krim togo zgaduye dramaturgiv sin Volodimir batko z velikim zadovolennyam hodiv na ribalku zajmavsya fotografuvannyam a v prismerkah sidav za neveliku prostenku fisgarmoniyu lt gt i nagravav na nij majzhe shovechora prelyudiyi ta horali J S Baha Marko Kropivnickij zi svoyeyu dityachoyu trupoyu Zatishok 1910 r Zatishok dlya Kropivnickogo buv svoyeridnoyu oazoyu Tut vin i vidpochivav dusheyu i nabiravsya nathnennya dlya tvorchosti U sebe na hutori dramaturg napisav ponad dvadcyat p yes sered yakih Olesya Zamuleni dzherela Titarivna za Shevchenkom Suprotivni techiyi Konon Bliskavichenko Mamasha Rozgardiyash Skrutna doba Stari suchki j molodi parosti Zerno i polova Strachena sila ta inshi Krim togo tut pismennik perekladav tvori rosijskih i svitovih majstriv slova Gogolya Nekrasova Shekspira Molyera pracyuvav nad svoyimi memuarami zvidsi viyizdiv na gastroli do bagatoh ukrayinskih i rosijskih mist Harkova Poltavi Kiyeva Katerinoslava Odesi Sankt Peterburga Moskvi Saratova prezentuyuchi u takij sposib vlasni tvorchi dosyagnennya j nadbannya nacionalnoyi dramaturgiyi zagalom razom z amatorami vistavlyav u provincijnih mistah i selah ukrayinski p yesi znajomiv misceve naselennya z poeziyami T Shevchenka L Glibova inshih pismennikiv vidkriv u sebe na hutori pochatkovu shkolu z ukrayinskoyu movoyu navchannya Odniyeyu z malovidomih storinok diyalnosti M Kropivnickogo v ostanni roki zhittya ye organizaciya nim pershogo na terenah Rosijskoyi imperiyi dityachogo teatru aktorami v yakomu buli sami diti Na vistavi v Zatishok z velikim zadovolennyam prihodili diti j dorosli Tisne primishennya domashnogo teatru ne moglo vmistiti vsih ohochih Tomu stilci stavili tilki dlya doroslih Diti zh sidili doli Najmenshi poperedu Pered tim yak vistupati zgaduvala odna z uchasnic dityachih vistav Marko Lukich posilav verhovogo v susidni sela Spodobivku Bugayivku Baranovu do Molotka zaproshuvati vsih na postanovku lt gt Pislya postanovki vsim dityam rozdavali gostinci U sichni 1910 r v stolichnomu zhurnali Teatr i iskusstvo bulo nadrukovano notatku pro uspishni vistupi malolitnih amatoriv Dityachij teatr Marka Kropivnickogo yavishe bezprecedentne oskilki aktorami u jogo dityachomu teatri yak uzhe jshlosya buli diti Nichogo podibnogo nikoli ne bulo v istoriyi ne tilki ukrayinskoyi a j yevropejskoyi kulturi Razom iz nevelichkoyu shkoloyu z ukrayinskoyu movoyu navchannya yaku v ci roki dramaturg zapochatkovuye u svoyij sadibi jogo dityachij teatr staye spravzhnim prominchikom svitla u carstvi pitmi sho panuvala v togochasnomu ukrayinskomu seli Ostanni dni source source Marko Kropivnickij chitaye poeziyu Tarasa Shevchenka Dumi moyi dumi moyi M Kropivnickij u Zatishku U lyutomu 1910 roku Kropivnickij razom iz trupoyu L Sabinina yide na gastroli do Saratova de bere uchast u postanovkah p yes Natalka Poltavka Kotlyarevskogo i Nazar Stodolya Shevchenka a takozh vlasnoyi Dvi sim yi j koncerti prisvyachenomu 49 j richnici pam yati Tarasa Shevchenka Iz Saratova dramaturg povernuvsya 18 lyutogo 1910 r a vzhe 13 bereznya vzyav uchast u Shevchenkivskomu vechori v Kiyevi Pislya cogo vin pobuvav na takomu zh vechori v Yelisavetgradi a potim na kilka dniv zayihav do Bobrincya shob zustritisya v misti svoyeyi yunosti iz zemlyakami Ne vidmovivsya aktor i vid zaproshennya priyihati u skladi trupi Kolisnichenka z gastrolyami do Odesi kudi virushiv naprikinci bereznya Visvitlyuyuchi ci ostanni artistichni vistupi Kropivnickogo stolichnij zhurnal Teatr i iskusstvo zauvazhuvav Popri svoyi sim desyatkiv rokiv za plechima batko grav yak kolis silno yaskravo iz zahvatom charuyuchi tonkim komizmom zhittyevoyu prostotoyu i hudozhnoyu vikinchenistyu svoyih obraziv lt gt Prijmala publika Marka Lukicha yakos osoblivo serdechno i zvorushlivo i v bezkonechnih ovaciyah i viklikah vidchuvalosya ne lishe zahoplennya talanovitim aktorom hudozhnikom ale j dan shanoblivoyi povagi do odnogo z velikih diyachiv Ukrayini Pid chas cih gastrolej Kropivnickij tyazhko zahvoriv i povertayuchis do sebe na hutir 21 kvitnya 1910 roku raptovo pomer u potyazi vid krovovilivu v mozok Listi j telegrami zi spivchuttyam na adresu ukrayinskogo teatru i sim yi dramaturga nadijshli z usih kinciv Ukrayini j Rosiyi Majzhe vsi ukrayinski gazeti i zhurnali nadrukuvali nekrologi ta statti prisvyacheni pam yati viznachnogo ukrayinskogo mitcya Mikola Mihnovskij zokrema nagoloshuvav sho cya smert ye nacionalnim gorem pozayak pomer ne prosto velikij artist yakij volodiv charivnim darom pomer nacionalnij pismennik nacionalnij diyach toyi dobi koli buti nacionalnim diyachem ne bagato hto vidvazhuvavsya koli tak legko bulo pid kosmopolitizmom zrektisya strazhdan svogo narodu Mogila Marka Kropivnickogo Pohovano Marka Kropivnickogo v Harkovi na staromu cvintari sho znahodivsya naprikinci vulici Pushkinskoyi bilya cerkvi Usiknovennya glavi Ioanna Predtechi Narazi na comu misti tak zvanij Molodizhnij park Mogila zbereglas Na nij stoyit bronzove pogruddya mitcya roboti skulptora Fedora Balavenskogo vstanovlene 1914 roku Podvizhnicka diyalnist Kropivnickogo na nivi ukrayinskoyi kulturi visoko pocinovana bagatma avtoritetnimi fahivcyami scenichnogo mistectva teatroznavcyami j literaturoznavcyami Sered nih M Voronij S Yefremov M Rilskij K Stanislavskij O Suvorin M Komarov M Josipenko R Pilipchuk D Antonovich zokrema nagoloshuvav sho Kropivnickij buv batkom ukrayinskogo teatru organizatorom pershoyi nacionalnoyi trupi uchitelem vsih inshih aktoriv korifeyiv a takozh molodshoyi generaciyi vikonavciv tvorcem ukrayinskogo pobutovogo repertuaru neperevershenim hudozhnikom artistom Vlasne vsi trupi i vsi aktori ukrayinskogo pobutovogo teatru pidsumovuye doslidnik ce aktori shkoli Kropivnickogo lt gt Ce vse abo uchni Kropivnickogo abo uchni uchniv Kropivnickogo ale vsi odna jogo shkola i shkolu tu znati v najkrashih momentah yihnogo vikonannya 6 serpnya 1918 roku postanovoyu Radi Ministriv Ukrayinskoyi Derzhavi vdovi uslavlenogo ukrayinskogo dramaturga Nadiyi Vasilivni Kropivnickij priznacheno bulo odnorazovu dopomogu ta dovichnu derzhavnu pensiyu Dramaturgichna majsternist Malodoslidzhenoyu uprodovzh bagatoh desyatilit zalishalasya dramaturgichna tvorchist M Kropivnickogo Postijni cenzurni utiski jogo p yes u dobu rosijskogo caratu navishuvannya ideologichnih yarlikiv za radyanskih chasiv nezridka prizvodili do togo sho doslidniki ne mayuchi mozhlivosti oznajomitisya z kanonichnimi tekstami yaki ne dopuskalisya do druku pocinovuvali ponivecheni cenzuroyu varianti yak ce bulo zokrema z dramami Titarivna za Shevchenkom chi Konon Bliskavichenko abo zh ne mali dlya opracyuvannya zhodnih variantiv oskilki deyaki p yesi sered yakih Zamuleni dzherela i Nashestviye varvariv vpershe buli nadrukovani cherez bagato rokiv po smerti avtora Z inshogo boku u vitchiznyanomu literaturoznavstvi zakripilasya tendenciya za yakoyu okremi tvori dramaturga osoblivo ostannogo periodu napriklad Strachena sila Oshibka provzojshla Rozgardiyash Skrutna doba Stari suchki j molodi parosti Zerno i polova ta deyaki inshi zazdalegid vvazhalisya slabkimi a otzhe ne vartimi serjoznoyi uvagi sho naspravdi ne vidpovidaye dijsnosti Same v cih p yesah znajshli vidbittya novi tvorchi poshuki mitcya pov yazani z zhittyam ukrayinskogo sela v umovah burhlivih politichnih podij rosijsko yaponska vijna revolyuciya 1905 1907 rr filosofskimi rozdumami pro neminuchist vidpovidalnosti lyudini za svoyi vchinki poyavoyu u literaturnomu dorobku pismennika oznak harakternih dlya novoyi yevropejskoyi estetichnoyi sistemi Kropivnickij dramaturg yakij porushiv u svoyih tvorah bilshist aktualnih pitan dobi zapochatkuvav chimalo novih tem yaki z uspihom rozroblyali dali M Starickij I Karpenko Karij Panas Mirnij I Franko Naskriznoyu u tvorchosti Kropivnickogo ye tema devalvaciyi vikovichnih duhovnih cinnostej u svidomosti lyudej yaki vidrivalisya vid duhovnih osnov svogo narodu Stvoryuyuchi tipovi obrazi moralnih pokruchiv sho priluchivshis do tak zvanoyi miskoyi civilizaciyi nehtuyut vikovichnimi narodnimi zvichayami curayutsya ridnoyi movi vidobrazhayuchi okremi elementi degradaciyi v seredovishi silskoyi molodi dramaturg provodit dumku sho ce stijka tendenciya yaka ohoplyuye dedali bilshi prosharki naselennya a otzhe ye po suti zagalnonacionalnim lihom Liki vid duhovnogo zanepadu spivvitchiznikiv Kropivnickij vbachaye v ukrayinskomu nacionalnomu vidrodzhenni Cij problemi tiyeyu chi inshoyu miroyu prisvyachena bilshist jogo p yes Doki sonce zijde rosa ochi viyist Olesya Zamuleni dzherela Nashestviye varvariv Suprotivni techiyi Rozgardiyash Skrutna doba Golomozij Stari suchki j molodi parosti ta inshi Do cogo pitannya mitec postijno povertayetsya takozh u listah do druziv i znajomih V Lukicha Levickogo V Umanova Kaplunovskogo M Sumcova vidomih derzhavnih i gromadskih diyachiv golovi komitetu ministriv S Vitte deputata derzhdumi I Shraga u svoyij teatralnij diyalnosti Po novomu u tvorchosti Kropivnickogo postaye pitannya vidpovidalnosti lyudini za skoyenij zlochin Za Kropivnickim zlochin pered lyudmi ce peredusim grih pered Bogom Promovistim svidchennyam cogo ye dolya Yefrema Zayiki Strachena sila yakij nachebto zaradi shlyahetnoyi meti pograbuvavshi p yanogo kupcya tak i ne zmig vibachiti sobi porushennya odnogo z osnovnih hristiyanskih postulativ U comu principova vidminnist geroya Kropivnickogo vid Vasilya Cokulya Najmichka Karpenka Karogo dlya yakogo podibna povedinka ye normoyu zhittya Kropivnickij stvoryuye portreti novih lyudej sho buli netipovimi dlya dramaturgiyi jogo dobi Sered nih postati silskih pisariv Vasilya Sokurenka Pomirilis i Yakova Pribludi Za sirotoyu i Bog z kalitoyu abo zh Nespodivane svatannya sho ye chi ne pershimi silskimi inteligentami ne lishe v nacionalnij dramaturgiyi a j ukrayinskij literaturi zagalom Pozitivnimi postatyami Narcisi Neobachnoyi Zamuleni dzherela j Antona Derevickogo Skrutna doba pismennik dosit vdalo popovnyuye svoyu galereyu novih lyudej predstavnikami dvoryansko pomishickogo klasu Za svoyimi suspilno politichnimi poglyadami metodami gospodaryuvannya i stosunkami z selyanami Anton Derevickij bagato v chomu nagaduye samogo avtora sho daye zmogu rozglyadati p yesu Skrutna doba pid desho inshim kutom zoru Na prikladi Vasilya Muzichenka Stari suchki j molodi parosti Kropivnickij vpershe v ukrayinskij literaturi stvoryuye privablivij portret silskogo pidpriyemcya Za svoyim svitoglyadom vin nagaduye suchasnogo fermera Ce principovo novij tip zamozhnogo selyanina yakij civilizovano vede svoyu spravu lyudyano stavitsya do svoyih robitnikiv opikuyetsya pitannyami osviti Spravzhnoyu znahidkoyu yak dlya tvorchosti Kropivnickogo tak i ukrayinskoyi literaturi v cilomu ye postat bagatogo parubka Hvilimona Zerno i polova zdatnogo do samopozhertvi svidomogo geroya borcya za ekonomichni interesi zubozhilogo selyanstva Galereyu portretiv novih lyudej pismennik popovniv cikavimi obrazami zhinok inteligentok sho pracyuyut na nivi osviti Tetyana z drami Konon Bliskavichenko i Nadezhda geroyinya komediyi Suprotivni techiyi Pevna zasluga nalezhit dramaturgovi v utverdzhenni na ukrayinskij sceni psihologichnoyi drami Glitaj abo zh Pavuk Doki sonce zijde rosa ochi viyist Pered voleyu politichnoyi p yesi Po reviziyi Rozgardiyash Skrutna doba Zerno i polova rozrobci takogo novogo dlya togo chasu zhanrovogo utvorennya yak tragikomediya Liho ne kozhnomu liho inshomu j talan Chmir Na ruyinah Stari suchki j molodi parosti Osoblivoyu oznakoyu dram i komedij Kropivnickogo ye neabiyaka chutlivist yih avtora do riznomanitnih modernistskih napryamiv u literaturi U bagatoh jogo p yesah znajshli vidbittya elementi novoyi drami De zerno tam i polova Olesya Zamuleni dzherela Najpovnishe tendenciyi harakterni dlya novoyi yevropejskoyi estetichnoyi sistemi proyavilisya v p yesi Strachena sila Ye takozh pidstavi stverdzhuvati sho dramaturgiyi Kropivnickogo pritamanni oznaki neoromantizmu Pomirilis Za sirotoyu i Bog z kalitoyu abo zh Nespodivane svatannya Konon Bliskavichenko simvolizmu Zerno i polova drami absurdu Po reviziyi Zamuleni dzherela Nashestviye varvariv Mamasha Vse ce svidchennya glibokogo rozuminnya pismennikom tih yakisno novih procesiv yaki rozpochalisya naprikinci HIH st v nadrah zagalnoyevropejskogo teatru Dramaturgiya Kropivnickogo genetichnimi uzami pov yazana z folklorom Slovom o polku Igorevim davnoukrayinskoyu intermediyeyu najkrashimi zrazkami ukrayinskoyi klasichnoyi literaturi zokrema tvorchistyu I Kotlyarevskogo G Kvitki Osnov yanenka T Shevchenka M Gogolya Velmi vidchutni u nij i tradiciyi takih svitovih majstriv slova yak V Shekspir Zh B Molyer O de Balzak O Griboyedov O Pushkin L Tolstoj O Ostrovskij Tvorchist Kropivnickogo poznachilasya na podalshomu rozvitkovi ukrayinskoyi i yevropejskoyi dramaturgiyi takih vidomih avtoriv yak I Franko A Chehov O Dovzhenko tosho Marko Kropivnickij yak dramaturg aktor rezhiser zasnovnik pershogo nacionalnogo profesijnogo teatru na terenah Shidnoyi Ukrayini uslavlenogo teatru korifeyiv zalishiv velmi pomitnij slid v istoriyi vitchiznyanoyi kulturi Prote neabiyaka jogo zasluga i v shirshomu nacionalnomu konteksti Vidchuvayuchi zagrozu znishennya ukrayinskogo narodu yak etnosu tobto nebezpeku rozchinennya jogo v panivnij naciyi Kropivnickij yak nihto inshij svoyim palkim slovom namagavsya rozbuditi nacionalnu samosvidomist ukrayinciv zaklikav yih do zberezhennya ridnoyi movi j kulturi Porusheni nim problemi pitannya ukrayinskoyi movi denacionalizaciyi byurokratizmu znevazhlivogo stavlennya do malenkoyi lyudini bagato v chomu zalishayutsya aktualnimi i v nash chas Jogo p yesi razom iz p yesami dvoh inshih najviznachnishih togochasnih dramaturgiv Starickogo j Karpenka Karogo dali znachnij impuls dlya podalshogo rozvitku vsiyeyi vitchiznyanoyi dramaturgiyi j nacionalnogo teatru Na yihnih tvorah vihovalosya nove pokolinnya ukrayinskih dramaturgiv sered yakih Lesya Ukrayinka V Vinnichenko O Oles S Cherkasenko ta inshi U 80 h rokah XIX st M Kropivnickij napisav p yesu Doki sonce zijde rosa ochi viyist Na taku zh temu i v tu zh taki priblizno poru napisav p yesu Ne sudilos i M Starickij Podibnist p yes vidigrala chimalu rol u sudovij spravi sho povstala koli odin chornosotennij zhurnalist napisav stattyu v yakij nazvav M Starickogo dramaturgom hishnikom Sud vipravdav M Starickogo ale prichinu zbigu situacij v oboh p yesah ne rozgadanoVshanuvannya pam yatiPam yatnik pogruddya Marku Kropivnickomu u misti Kropivnickij Za kilka dniv po smerti Marka Kropivnickogo u kvitni 1910 roku do harkivskoyi miskoyi dumi nadijshla propoziciya vid ukrayinskoyi gromadskosti vstanoviti pam yatnik batkovi ukrayinskogo teatru v seredini Teatralnogo skveru m Harkova poruch iz monumentami Pushkinu j Gogolyu zgodom taka postanova bula prijnyata A v gazeti Yuzhnyj kraj bulo vidkrito pidpisku na stvorennya pam yatnika na mogili uslavlenogo zasnovnika teatru korifeyiv Odnak mine chotiri roki i Mikola Voronij zmushenij bude konstatuvati sho hocha pam yatnik na mogili Kropivnickogo vreshti i z yavivsya ale sporudzheno jogo perevazhno koshtami i zahodami rodini nebizhchika i tilki nevelichku chastinu groshej blizko 300 rubliv zibrano z privatnih pozhertv pri redakciyi Yuzhnogo kraya I z girkotoyu dodast Sumna dolya zdebilshogo chekaye nashih nacionalnih diyachiv po yih smerti She j dosi bagato u nas slavnih mogil stoyat neoporyadzheni chasom navit bez hrestiv zanedbani zabuti nevdyachnimi potomkami tih hto ves svij hist vsi sili i zhittya poklali dlya dobra ridnoyi spravi Zakinchuye stattyu M Voronij ritorichnim zapitannyam Kropivnickij dav nashomu gromadyanstvu ukrayinskij teatr Nevzhe zh ukrayinske gromadyanstvo ne viddast jogo pam yati nichogo 14 lipnya 2016 roku zgidno iz zakonom pro dekomunizaciyu Verhovna Rada Ukrayini perejmenuvala misto Kirovograd na Kropivnickij 20 listopada 2018 roku Verhovna Rada Ukrayini perejmenuvala takozh Kirovogradskij rajon na Kropivnickij rajon Pam yatnik Kropivnickomu u Bobrinci Im ya Marka Kropivnickogo prisvoyeno Kropivnickomu akademichnomu oblasnomu ukrayinskomu muzichno dramatichnomu teatru Centralnij biblioteci v m Mikolayiv Spodobivskij NSZSh shkoli Shevchenkivskogo rajonu Harkivskoyi oblasti sho znahoditsya poblizu hutora Zatishok de dramaturg meshkav ostanni dvadcyat rokiv svogo zhittya Jogo im yam nazvano vulici u seli Spodobivka smt Shevchenkove Harkivska obl a takozh u Kiyevi Harkovi Odesi Kropivnickomu Na chest zasnovnika uslavlenogo teatru korifeyiv perejmenovano selo v yakomu vin narodivsya RodinaJogo dochka Kropivnicka Oleksandra Markivna pishla batkivskim shlyahom bula spivachkoyu operi Perelik p yes Mikita Starostenko abo Nezchuyeshsya yak liho spobizhit 1863 Pomirilis 1869 Daj sercevi volyu zavede v nevolyu 1873 gruntovna pererobka p yesi Mikita Starostenko abo Nezchuyeshsya yak liho spobizhit Za sirotoyu i bog z kalitoyu abo zh nespodivane svatannya 1871 Aktor Sinicya 1871 pererobka vodevilyu D Lenskogo Lev Gurich Sinichkin Nevolnik 1872 za poemoyu Tarasa Shevchenka Poshilis u durni 1875 Bespochvenniki 1878 1898 Doki sonce zijde rosa ochi viyist 1882 Glitaj abo zh pavuk 1882 Po reviziyi 1882 3 zhovtnya 2018 u Wayback Machine Liho ne kozhnomu liho inshomu j talan 1882 Vusi 1885 za opovidannyam O Storozhenka Dvi sim yi 1889 pereroblena versiya poperednoyi p yesi 1888 r De zerno tam i polova Zaloti sockogo Musiya Zajdigolova 1889 Chmir 1890 Olesya 1891 Zamuleni dzherela Durisvitka Pered voleyu 1899 Nashestviye varvariv 1900 Na ruyinah 1900 Suprotivni techiyi 1900 Konon Bliskavichenko 1902 Strachena sila 1903 Mamasha 1903 Oshibka proizosha Rozgardiyash 1906 Skrutna doba 1906 Ivasik Telesik Po shuchomu velinnyu Golomozij 1908 Stari suchki i molodi pagoni 1908 Dijshov do rozumu 1909 Zerno i polova 1910 Titarivna za tvorom T Shevchenka Chajkovskij abo Oleksij Popovich za tvorom Ye Grebinki Vij za tvorom M Gogolya Propala gramota za tvorom M Gogolya Vergilijova Eneyida za tvorom I Kotlyarevskogo Pidgoryani za tvorom I Gushalevicha Hot z mostu v vodu golovoyu za p yesoyu Zhorzh Danden Molyera Najviznachnishi vidannyaBibliografichni pokazhchiki Apostol sceni Marko Lukich Kropivnickij Bibliografichnij pokazhchik Ukladach Nelga O E Bibliografichnij pokazhchik vidannya tvoriv M L Kropivnickogo 1960 Vmishenij v shestitomniku tvoriv M L Kropivnickogo Kiyiv DVHL Ukladach P P Perepelicya Marko Lukich Kropivnickij Bibliografichnij pokazhchik Kirovograd 1977 r Ukladachi Shumenko L G Pogribnyak O G Kropivnickij Marko Lukich yak kompozitor Bibliografichnij spisok Ukladach Yanchukova E M Zibrannya tvoriv Kropivnickij Marko Lukich Tvori v 6 tomah Vstupna stannya Ivan Pilguk Kiyiv Derzhlitvidav Ukrayini 1958 1960 Tom 1 Kiyiv Derzhlitvidav Ukrayini 1958 573 stor Tom 2 Kiyiv Derzhlitvidav Ukrayini 1958 536 stor Tom 3 Kiyiv Derzhlitvidav Ukrayini 1959 356 stor Tom 4 Kiyiv Derzhlitvidav Ukrayini 1959 377 stor Tom 5 Kiyiv Derzhlitvidav Ukrayini 1959 627 stor Tom 6 Kiyiv Derzhlitvidav Ukrayini 1960 662 stor Marko Lukich Kropivnickij Povnij zbirnik tvoriv t 1 3 H 1895 1903 Marko Lukich Kropivnickij Zbirnik tvoriv t 1 ch 1 2 Poltava 1911 13 Marko Lukich Kropivnickij Tvori t 1 7 K H 1929 31 Marko Lukich Kropivnickij Tvori t 1 6 K 1958 60 Marko Lukich Kropivnickij Muzichni tvori t 1 3 K 1967 68 Marko Lukich Kropivnickij Vibrani tvori K 1977 Marko Lukich Kropivnickij Dramatichni tvori K 1990 Zbirnik tvoriv M L Kropivnickogo 2 ge vid vipravl i dopovn Harkiv Koshtom kn magazina Biryukovih 1885 273 s not 27 veresnya 2018 u Wayback Machine Kropivnickij M L Glitaj abo zh Pavuk drama v 4 d i 5 odminah M L Kropivnickij Harkiv Mistectvo 1937 93 s 3 zhovtnya 2018 u Wayback Machine Kropivnickij M L Povnij zbirnik tvoriv T 3 M L Kropivnickij Harkiv Parovaya Tipo lit M Ya Drejshpulya 1903 220 s 23 sichnya 2021 u Wayback Machine Kropivnickij M L Povnij zbirnik tvoriv T 2 M L Kropivnickij Harkiv Tipo litogr M Ya Drejshpulya 1903 190 s 25 sichnya 2021 u Wayback Machine Kropivnickij M L Po shuchomu velinnyu kazka za dlya ditej u 3 h diyah sklav M L Kropivnickij Poltava Elektr druk G I Markevicha 1912 34 s 15 kvitnya 2021 u Wayback Machine Kropivnickij M Vibrani tvori M Kropivnickij Kiyiv Derzh lit vid vo 1941 291 s 15 zhovtnya 2020 u Wayback Machine Div takozhKropivnickiPrimitki Arhiv originalu za 23 travnya 2017 Procitovano 13 travnya 2017 Stosovno dati narodzhennya dramaturga isnuyut rozbizhnosti Tak M Smolenchuk pracya Marko Kropivnickij i jogo ridnij kraj 1971 ukazuye na te sho u znajdenij nim metrichnij knizi Pokrovskoyi cerkvi sela Bezhbajraki zapisano sho M L Kropivnickij narodivsya 10 22 travnya 1840 roku Zaznachena obstavina cherez bagato desyatilit pislya smerti mitcya stala pidstavoyu prijnyati cyu datu yak oficijnu Odnak paradoks u tomu sho sam pismennik use zhittya dnem svogo narodzhennya vvazhav 25 kvitnya 7 travnya 1840 roku Same cyu datu vin zaznachiv i v svoyih memuarah pid nazvoyu Avtobiografiya Za 65 rokiv Ya rodivsya v s Beshbajrakah 25 aprilya 1840 r Zvidki z yavilas insha data u metrichnij knizi mozhna lishe gadati Na dumku doslidnika zhittya i tvorchosti M Kropivnickogo Anatoliya Novikova duzhe jmovirno sho ce elementarna kancelyarska pomilka Do metrichnoyi knigi najimovirnishe mogli vnesti zamist dati narodzhennya datu reyestraciyi narodzhennya ditini Velmi sumnivno shob v osvichenij dvoryanskij rodini Kropivnickih ne znali spravzhnoyi dati narodzhennya sina Tim bilshe sho u samogo aktora nikoli ne vinikalo zhodnih sumniviv shodo dnya svogo narodzhennya Arhiv originalu za 25 lyutogo 2019 Procitovano 13 bereznya 2022 Shevchuk Valerij 1990 Iz vershin ta nizin ukrayinska Kiyiv Dnipro s 445 ngorod mk ua Arhiv originalu za 14 travnya 2014 Procitovano 9 veresnya 2012 vseok org ua Kirovograd GorodOK Arhiv originalu za 2 zhovtnya 2013 Procitovano 13 veresnya 2009 Novikov A Ukrayinskij teatr i dramaturgiya vid najdavnishih chasiv do pochatku HH st monografiya Anatolij Oleksandrovich Novikov Harkiv Harkivske istoriko filologichne tovaristvo 2015 S 133 Tam samo S 134 135 Tam samo S 140 Tam samo S 152 154 Tam samo S 181 183 195 203 Div takozh Novikov A O Hudozhnij universum Marka Kropivnickogo Monografiya Anatolij Oleksandrovich Novikov Harkiv Majdan 2006 S 81 112 Novikov A Ukrayinskij teatr i dramaturgiya vid najdavnishih chasiv do pochatku HH st S 188 191 Novikov A O Marko Kropivnickij i ukrayinska dramaturgiya drugoyi polovini HIH pochatku HH st A O Novikov Dis doktora filol nauk 10 01 01 Harkiv 2006 S 385 391 Div takozh Novikov A Ukrayinskij teatr i dramaturgiya vid najdavnishih chasiv do pochatku HH st S 387 388 Novikov A Ukrayinskij teatr i dramaturgiya vid najdavnishih chasiv do pochatku HH st S 190 Zmist I tomu Daj sercyu volyu zavede v nevolyu drama v 5 d i 6 odminah Pomirilis komediya v I d Za sirotoyu i bog z kalitoyu abo zh nespodivane svatannya vodevil v I d Poshilas u durni shutka operetka v 3 d Bespochvenniki drama v 4 d i 6 kart v virshah Doki sonce zijde rosa ochi viyist drama v 4 d i 5 odminah Glitaj abo zh pavuk drama u 4 d i 5 odminah Po reviziyi etyud v I d Liho ne kozhnomu liho inshomu j talan tragikomich etyud v I d Zmist II tomu De zerno tam i polova drama v 4 d Zaloti sockogo Musiya PISNI V LICYaH opereta divertisment u 3 d Zajdigolova drama u 5 d Chmir Chumazij komediya v 3 d Olesya drama v 4 d i 5 odminah Dzhigun komediya v Z d z spivami Zamuleni dzherela Zasorennye rodniki drama v 5 d i 6 odminah Zmist III tomu Durisvitka epizod na I d Pered voleyu drama v 5 d Na ruyinah komediya v I d Suprotivni techiyi komediya v 3 d i 4 odminah Konon Bliskavichenko mal silskogospodar ruhu u 4 d Mamasha komediya u 3 d Oshibka proizosha etyud z naturi Zmist IV tomu Rozgardiyash tvir na 4 d Skrutna doba mal u 3 odminah Ivasik Telesik kazka v licyah dlya ditej u 4 odminah Po shuchomu velinnyu kazka dlya ditej u 3 d Golomozij drama v 2 mal Stari suchki j molodi parosti mal silskogo zhittya u 3 d i 4 odminah Dijshov do rozumu vodevil v I d Zerno i polova Mal silskogo kalamutu v 4 d Strachena sila drama u 4 d Zmist V tomu Nevolnik dram mal u 5 odminah Vuok komediya u 4 d i 6 kart Pidgoryani melodrama u 3 d Titarivna drama v 5 d i 6 kart Vij opera u 5 d d 6 Vij fant komediya u 5 d z apofeozom Propavsha gramota fant komediya opereta u 4 d i 7 kart Vergilijova Eneyida komichna opereta v 5 diyah i 16 odminah v virshah Chajkovskij abo Oleksij Popovich ist dram buvalshina u 5 d i 9 odminah Hto z mostu v vodu golovoyu komediya u 3 d z kupletami Zmist VI tomu Narisi ta virshi Narisi kartiny proshlogo i nastoyashego otryvki iz vospominanij S hleba na kvas otryvki iz dnevnika provincialnogo aktera veterana Koza dereza na hutori Desho pro tovarisha ta pro statti 24 ta 45 z dorozhnih rozmov Gore z gramotoyu urivok Virshi Kupleti Tere fere kuku pererobleno z polskogo Kum Gavrilo Udovicya Ot tobi Gandzyu Knish Bichok Koli b svini ta rogi M K Zankoveckij Rosijskki zhinki Russkie zhenshiny M Nekrasova Avtobiografichni materiali Itogi za tridcat pyat let Za tridcyat p yat lit spogadi iro Bobrinec i bobrinchan spogadi Marka Lukicha Kropivnickogo Avtobiografiya za 65 rokiv Listi 210 listiv do riznih osib Dodatki promova M L Kropivnickogo na mogili artistki Nini Volodimirivni Bazarovoyi Atestat Primitki bibliograf pokazhchik vidannya tvoriv M L Kropivnickogo u pokazhchiku podayutsya osnovni vidannya dozhovtnevi ta vidannya tvoriv Kropivnickogo zdijsneni v radyanskij chas do 1960 roku Dzherela ta literaturaKirichok P Marko Kropivnickij Zhittya i tvorchist K Dnipro 1968 150 s Kropivnickij V M Iz simejnoyi hroniki Marka Kropivnickogo Spogadi pro batka K Mistectvo 1968 214 s Kropivnickij Marko 1840 1910 Enciklopediya ukrayinoznavstva Slovnikova chastina v 11 t Naukove tovaristvo imeni Shevchenka gol red prof d r Volodimir Kubijovich Parizh Nyu Jork Molode zhittya 1955 1995 ISBN 5 7707 4049 3 T 3 S 1192 1193 Marko Lukich Kropivnickij Zbirnik statej spogadiv i materialiv K Mistectvo 1955 530 s Novikov A O Marko Kropivnickij i ukrayinska dramaturgiya drugoyi polovini HIH pochatku HH st A O Novikov Dis doktora filol nauk 10 01 01 Harkiv 2006 436 s Novikov A O Hudozhnij universum Marka Kropivnickogo Monografiya Anatolij Oleksandrovich Novikov Harkiv Majdan 2006 352 s Novikov A Ukrayinskij teatr i dramaturgiya vid najdavnishih chasiv do pochatku HH st monografiya Anatolij Oleksandrovich Novikov Harkiv Harkivske istoriko filologichne tovaristvo 2015 412 s Pilipchuk R Kropivnickij Marko Lukich 19 serpnya 2016 u Wayback Machine Enciklopediya suchasnoyi Ukrayini red kol I M Dzyuba ta in NAN Ukrayini NTSh K Institut enciklopedichnih doslidzhen NAN Ukrayini 2014 T 15 Kot Kuz S 538 539 ISBN 978 966 02 7305 4 Smolenchuk M Stepi polinovi roman Mikola Smolenchuk Kropivnickij Imeks LTD 2017 465 s Shepel L Gruzin D Kropivnickij Marko Lukich 18 serpnya 2016 u Wayback Machine Enciklopediya istoriyi Ukrayini u 10 t redkol V A Smolij golova ta in Institut istoriyi Ukrayini NAN Ukrayini K Naukova dumka 2009 T 5 Kon Kyu S 410 ISBN 978 966 00 0855 4 Istoriya vokalnogo mistectva O D Shulyar monografiya Ch II Ivano Frankivsk Plaj 2012 S 175 Topska N Batko ukrayinskogo teatru Marko Kropivnivckij N Topska Kiiv Kn baza Alfa 2017 64 s il Zagajkevich M Muzichnij svit Marka Kropivnickogo M Zagajkevich Muzika 1990 4 Lipen Serpen S 23 24 4 serpnya 2020 u Wayback Machine Voznya M Stosunki M Kropivnickogo z galickimi ukrayincyami M Voznya Richnik ukrayinskogo teatralnogo muzeyu 1929 Vip 1 S 138 151 23 sichnya 2021 u Wayback Machine Vertij Oleksij Narodni dzherela psihologizmu dramaturgiyi Marka Kropivnickogo Oleksij Vertij Narodna tvorchist ta etnografiya 1992 1 S 3 12 14 serpnya 2020 u Wayback Machine Velikij mitec do storichchya z dnya narodzh M L Kropivnickogo Teatr 1940 5 Traven S 5 17 sichnya 2021 u Wayback Machine Kropivnickij Marko Spogadi vstupni uvagi Marko Kropivnickij Zhittya j revolyuciya 1928 Kn 4 S 80 98 17 sichnya 2021 u Wayback Machine Kropivnickij Marko Spogadi zakinchennya Marko Kropivnickij Zhittya j revolyuciya 1928 Kn 5 S 65 80 17 sichnya 2021 u Wayback Machine Slabchenko Taras Avtobiografiya M L Kropivnickogo Taras Slabchenko Za sto lit 1927 Kn 1 S 187 199 15 serpnya 2020 u Wayback Machine Po povodu 25 letiya scenicheskoj deyatelnosti M L Kropivnickago D A Kievskaya starina 1896 T 55 Dekabr S 434 440 28 sichnya 2021 u Wayback Machine Pchilka Olena Marko Kropivnickij yako artist i avtor Olena Pchilka Literaturno naukovij vistnik 1910 Richnik 13 t 50 kn 6 S 457 467 14 serpnya 2020 u Wayback Machine Pankivskij S Obraz uchitelya S Pankivskij Teatr 1940 1 Sichen S 23 27 14 serpnya 2020 u Wayback Machine Pankivskij S Listi M L Kropivnickogo S Pankivskij Teatr 1940 3 Berezen S 13 19 14 serpnya 2020 u Wayback Machine Nikitin Vasil Z ostannih dniv zhittya M L Kropivnickogo Vasil Nikitin Za sto lit 1928 Kn 3 S 293 294 15 serpnya 2020 u Wayback Machine Levickij F V Zgadki pro Marka Lukicha Kropivnickogo F V Levickij Richnik Ukrayinskogo teatralnogo muzeyu 1929 Vip 1 S 171 175 10 serpnya 2020 u Wayback Machine Kirilyuk Yevg Listi Kropivnickogo do Grinchenka Yevg Kirilyuk Teatr 1940 8 Serpen S 22 28 12 serpnya 2020 u Wayback Machine Kirilyuk Yevg Listi Kropivnickogo do Grinchenka prozhovzhennya pochatok div 8 Yevg Kirilyuk Teatr 1940 9 Veresen S 19 22 12 serpnya 2020 u Wayback Machine Kropivnickij M Rozgardiyash tvir na 4 d M Kropivnickij Kievskaya starina 1906 T 93 Iyul Avgust S 436 475 19 sichnya 2021 u Wayback Machine Kropivnickij L M Pered voleyu drama v 5 d L M Kropivnickij Kievskaya starina 1900 T 69 Aprel S 51 126 Koltonovskaya V Sovremennyj malorusskij teatr pismo iz Peterburga Po povodu gastrolej M L Kropivnickogo i M K Zankoveckoj V Koltonovskaya Kievskaya starina 1904 T 87 Oktyabr S 112 124 23 sichnya 2021 u Wayback Machine Kropivnickij M L Po shuchomu velinnyu kazka za dlya ditej u 3 h diyah sklav M L Kropivnickij Poltava Elektr druk G I Markevicha 1912 34 s 15 kvitnya 2021 u Wayback Machine Kropivnickij M Po reviziyi etyud v 1 diyi M Kropivnickij Kiyiv Mistectvo 1950 46 1 s Biblioteka hudozhnoyi samodiyalnosti 1 zhovtnya 2020 u Wayback Machine Kropivnickij M L Daj sercyu volyu zavede v nevolyu drama v 5 diyah i 6 odminah M L Kropivnickij Kiyiv Mistectvo 1950 69 s Biblioteka ukrayinskoyi dramaturgiyi 1 zhovtnya 2020 u Wayback Machine Kropivnickij M L Glitaj abo zh Pavuk drama v 4 diyah i 5 odminah M L Kropivnickij Kiyiv Mistectvo 1950 70 s Biblioteka ukrayinskoyi dramaturgiyi 1 zhovtnya 2020 u Wayback Machine PosilannyaKropivnickij Marko 9 listopada 2016 u Wayback Machine Ukrayinska mala enciklopediya 16 kn u 8 t prof Ye Onackij Nakladom Administraturi UAPC v Argentini 1960 T 3 kn VI Literi Kom Le S 774 1000 ekz MARKO KROPIVNICKIJ Programa Velich osobistosti VIDEO Batko ukrayinskogo teatru Den 2008 22 trav Koncert sered stepu Iz Rizdvyanih opovidok Den 2009 15 sich Sadiba Kropivnickogo Zatishok Harkivska oblast Cej den v istoriyi 29 chervnya 2016 u Wayback Machine Marko Kropivnickij u fotografiyah 12 bereznya 2013 u Wayback Machine Tvori Marka Kropivnickogo v elektronnij biblioteci Vidkrita kniga Tvori Kropivnickogo v biblioteci Ukrayinskogo centru 19 kvitnya 2021 u Wayback Machine Avtoreferat disertaciyi P yesa M L Kropivnickogo Daj sercevi volyu zavede u nevolyu v ukrayinskomu literaturnomu i teatralnomu konteksti drugoyi polovini XIX stolittya 4 bereznya 2016 u Wayback Machine Marko Kropivnickij Po shuchomu velinnyu Kiyiv Veselka 1967 11 lyutogo 2015 u Wayback Machine Dis d ra nauk Marko Kropivnickij i ukrayinska dramaturgiya drugoyi polovini HIH pochatku HH st 21 grudnya 2016 u Wayback Machine Storinka M L Kropivnickogo Centralna biblioteka im M L Kropivnickogo CBS dlya doroslih m Mikolayeva 13 grudnya 2016 u Wayback Machine Klekovkin O Marko Kropivnickij Leksika teatru Aktualni problemi misteckoyi praktiki i mistectvoznavchoyi nauki 2010 Vip 3 24 lyutogo 2017 u Wayback Machine Klekovkin O Marko Kropivnickij Rezhiserski prijomi Aktualni problemi misteckoyi praktiki i mistectvoznavchoyi nauki 2012 Vip 4 24 lyutogo 2017 u Wayback Machine Kropivnickij Marko v Elektronnij biblioteci Kultura Ukrayini 13 serpnya 2020 u Wayback Machine Cya stattya mistit tekst sho ne vidpovidaye enciklopedichnomu stilyu Bud laska dopomozhit udoskonaliti cyu stattyu pogodivshi stil vikladu zi stilistichnimi pravilami Vikipediyi Mozhlivo storinka obgovorennya mistit zauvazhennya shodo potribnih zmin listopad 2017