Вікто́р-Марі́ Гюго́ (фр. Victor-Marie Hugo, МФА: [viktɔʁ maʁi yˈɡo]; 26 лютого 1802, Безансон, Франція — 22 травня 1885, Париж) — французький письменник, драматург, поет, публіцист, громадський діяч. Член Французької академії (1841).
Творчість Гюго дуже різноманітна: романи, лірична поезія, драми у віршах і прозі, політичні промови в , численні листи.
Гюго зробив значний внесок в оновлення поезії та театру як лідер течії романтизму у французькій літературі. Він також дав змогу багатьом поколінням розвинути думку, що ідеологічна позиція письменника в політичному житті завдяки численним зобов'язанням прирікає його на вигнання.
У період, який передував революції 1848, Гюго майже повністю закинув художню творчість і активізувався як політичний діяч. Він став переконаним республіканцем і після 1848 року брав активну участь у боротьбі за збереження і зміцнення республіканського ладу.
30 червня в світі відзначають День Віктора Гюго, саме в цей день у 1862 році був опублікований останній розділ епічного роману «Знедолені» (Les Misérables).
Біографія
Віктор Гюго — син генерала наполеонівської армії Леопольда Сигізбера Гюго (1773—1828), якому був наданий титул графа Жозефом Бонапартом, королем Іспанії, і Софії Требюше (1772—1821). Молодший син у сім'ї з трьох дітей після Абеля Жозефа Гюго (1798—1853) і Євгена Гюго (1800—1837). Його дитинство минуло в Парижі. Часті перебування в Неаполі та Іспанії внаслідок військових призначень батька позначається на його ранньому віці. 1811 року він зі своїм братом Євгеном навчався в релігійному закладі Мадрида, Коледжі для дворян. 1813 року поселився в Парижі з матір'ю, яка розлучилася з його батьком. У липні 1816 року, у 14-річному віці, Віктор написав у своєму щоденнику: «Я хочу бути Шатобріаном або ніким».
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTgwTHpRM0wxWnBZM1J2Y2w5SWRXZHZMVmx2ZFc1bkxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
1817 року взяв участь у конкурсі літературної академії в Тулузі. Через два роки став лауреатом цієї академії. 1819 року здобув Золоту лілію за «Оду» на честь встановлення статуї Генріх IV і 1820 року одержав Гвоздику як заохочувальний приз за іншу оду: «Мойсей на Нілі».
Перша збірка молодого поета «Оди й різні вірші» (1822) сподобалася королю Людовику XVIII: Гюго був нагороджений щорічною рентою в 1200 франків, що дало йому змогу одружитися з Адель. 1823 року він видав свій другий роман «Ган ісландець», написаний у готичній традиції. Це означало зближення з романтизмом, що відбилося і в літературних зв'язках: друзями Гюго стали Альфред де Віньї, Шарль Нодьє, і Альфонс де Ламартін. Незабаром вони утворили групу Сенакль при журналі «Мюз франсез», який мав яскраво виражену романтичну спрямованість. Особливо теплими були стосунки між Гюго і Шарлем Сент-Бевом, який опублікував у ще одному романтичному виданні — журналі «Глоб» — хвалебну рецензію на «Оди й балади» (1826).
1827 року Віктор Гюго випустив п'єсу «Кромвель», яка виявилася дуже довгою для постановки на сцені, проте її відома «Передмова» стала кульмінацією всіх тодішніх суперечок у Франції про принципи драматичного мистецтва. Віддавши захоплену хвалу шекспірівському театру, Гюго повалився на класицистські єдності часу, місця та дії, виступив на захист поєднання піднесеного з гротеском і висунув вимогу використовувати гнучкішу систему віршування, відмовившись від александрійського дванадцятисложника. Ця п'єса, а також пройнята гуманістичними ідеями повість «Останній день засудженого» (1829) і поетична збірка «Східні мотиви» (1829) принесли Гюго славу.
Період з 1829 по 1843 роки виявився для Гюго надзвичайно продуктивним. 1829 року з'явилася п'єса «Маріон Делорм», заборонена цензурою через невтішне зображення Людовика XIII. Менше ніж за місяць Гюго написав свою другу драму — «Ернані». За скандальною постановкою 25 лютого 1830 року були інші, такі ж гучні. «Битва за Ернані» завершилася не тільки тріумфом автора п'єси, а й остаточною перемогою романтизму: «Бастилія класицизму» у сфері драматургії була зруйнована. Не менший резонанс мали і наступні п'єси, зокрема «Король бавиться» (1832) і «Рюи Блаз» (1838).
Особливе місце у творчості письменника займає «Собор Паризької Богоматері» (1831), оскільки тут він уперше продемонстрував свої чудові можливості в прозі. Як і в драмах цього періоду, персонажі роману змальовані за допомогою романтичної символізації: це виняткові характери в надзвичайних обставинах; емоційні зв'язки виникають між ними миттєво, а їхня загибель обумовлена фатумом, який служить способом пізнання дійсності, тому що в ньому відбивається протиприродність «старого ладу», ворожого людській особистості. У цей же період досягає повної зрілості й поетичний дар Гюго.
Збірники ліричних віршів Віктора Гюго — «Осіннє листя» (1831), «Пісні сутінок» (1835), «Внутрішні голоси» (1837), «Промені й тіні» (1840) — виникли значною мірою завдяки особистим переживанням. У цей час у житті Гюго відбулися важливі події: Сент-Бев закохався в його дружину, а сам він перейнявся пристрастю до актриси Жюльєт Друе. 1841 року літературні заслуги Гюго здобувають, нарешті, визнання Французької Академії, куди його обирають після кількох невдалих спроб.
1842 року письменник видав книгу подорожніх нотаток «Рейн» (1842), у якій виклав свою програму інтернаціональної політики, закликаючи до співпраці між Францією та Німеччиною. Незабаром після цього поет пережив страшну трагедію: 1843 року його улюблена дочка Леопольдина та її чоловік Шарль Вакр потонули під час корабельної аварії на Сені. Віддалившись на певний час від суспільства, Гюго став обдумувати план великого соціального роману під умовною назвою «Негаразди». Робота над книгою була перервана революцією 1848 року: Гюго вступив у сферу активної політики і був обраний до Національної Асамблеї.
Вигнання та тріумф
Після державного перевороту 2 грудня 1851 року письменник зник з Брюсселя, звідти перебрався на острів Джерсі, де провів три роки, а в 1855 — на острів Гернсі. За час довгого вигнання Віктор Гюго створив найбільші свої твори. 1852 року була опублікована публіцистична книга «Наполеон Малий», а 1853 року з'явилися «Відплати» — віршована сатира з нищівною критикою Наполеона III і всіх його поплічників.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkkwTDFacFkzUnZjbDlJZFdkdkxVSnliMjlrYVc1bkxtcHdaeTh4TnpCd2VDMVdhV04wYjNKZlNIVm5ieTFDY205dlpHbHVaeTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
1856 року вийшла збірка «Споглядання» — лірична поезія Гюго, а 1859 року було видано перші два томи «Легенди століть», які затвердили його славу великого епічного поета. У 1860—1861 роках Віктор знову звернувся до роману «Негаразди», значно переробивши його і розширивши. Книга була надрукована 1862 року під назвою «Знедолені». Популярність здобули такі персонажі як благородний каторжник Жан Вальжан, засуджений за крадіжку буханця хліба, що перетворився на звіра і відродився до нового життя завдяки милосердю доброго єпископа; інспектор Жавер, який переслідує колишнього злочинця і втілює собою бездушне правосуддя; жадібний шинкар Тенардье і його дружина, катують сирітку Козетту; закоханий в Козетту юний ентузіаст-республіканець Маріус; паризький шибеник Гаврош, який героїчно загинув на барикадах.
У період свого перебування на Гернсі Гюго опублікував книгу «Вільям Шекспір» (1864), збірку віршів «Пісні вулиць та лісів» (1865), а також два романи — «Трудівники моря» (1866) і «Людина, яка сміється» (1869). Перший з них відбиває перебування Гюго на Нормандських островах: головний герой книги, наділений найкращими рисами національного характеру, проявляє надзвичайну стійкість і наполегливість у боротьбі з океанською стихією. У другому романі Гюго звернувся до історії Англії в епоху царювання королеви Анни. В основі сюжету лежить історія лорда, в ранньому дитинстві проданого торговцям людьми, які перетворили його обличчя на вічну маску сміху. Він їздить по країні як мандрівний актор разом зі старим Урсусом, який дав йому притулок і сліпою красунею Деєю, а коли йому повертають титул, виступає в палаті лордів із промовою на захист знедолених під знущальний регіт аристократів. Покинувши чужий йому світ, він вирішив повернутися до колишнього мандрівного життя, але смерть коханої доводить його до відчаю, і він кинувся в море.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk15TDFacFkzUnZjbDlvZFdkdkxtcHdaeTh4T0RCd2VDMVdhV04wYjNKZmFIVm5ieTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Після краху режиму Наполеона III 1870 року, на самому початку Франко-прусської війни, Віктор Гюго повернувся до Парижа в супроводі вірної Жульєтт. Протягом багатьох років він втілював опозицію імперії та перетворився на живий символ республіки. Нагородою йому стала оглушливо урочиста зустріч. Маючи можливість залишити столицю перед наступом ворожих військ, він волів залишитися в обложеному місті.
Обраний у Національну Асамблею 1871 року, Гюго незабаром склав з себе депутатські повноваження на знак протесту проти політики консервативної більшості. 1872 року Віктор видав збірник «Грізний рік», який засвідчив втрату ілюзій щодо Німеччини, до союзу з якою він закликав Францію починаючи з 1842 року.
1874 року Гюго, абсолютно байдужий до нових віянь в прозі, знову звернувся до історичного роману, написавши «Дев'яносто третій рік». Незважаючи на безліч точних відомостей про революційну Францію, в романі знову переважає романтична символізація: один з героїв втілює нещадність до контрреволюціонерів, а другий — милосердя, яке є вищим за всі цивільні чвари; революцію ж письменник іменує «очисним горнилом», де паростки нової цивілізації пробиваються крізь хаос і морок.
У 75-річному віці Віктор Гюго видав не тільки другу частину «Легенди століть», але і збірник «Мистецтво бути дідом», на створення якого його надихнули онуки Жорж і Анна. Завершальна частина «Легенди століть» вийшла 1883 року. У тому ж році Жульєтта Друе померла від раку, і ця втрата підкосила сили Гюго.
Після смерті Віктор Гюго вшанувався державним похороном, і його останки було поміщено в Пантеон — поруч з Вольтером і Руссо.
Останнє бажання
Як останню волю Гюго залишив п'ять речень, які він попросив опублікувати:
Я залишаю 50 000 франків для бідних. Оригінальний текст (фр.)Je donne cinquante mille francs aux pauvres.
Я хочу бути похованим у їхньому катафалку. Оригінальний текст (фр.)Je veux être enterré dans leur corbillard.
Я відмовляюсь від промов усіх церков [на похоронах]. Оригінальний текст (фр.)Je refuse l'oraison de toutes les Eglises.
Прошу молитися за всі душі. Оригінальний текст (фр.)Je demande une prière à toutes les âmes.
Я вірю в Бога. Оригінальний текст (фр.)Je crois en Dieu.
Творчість
Романи
Задум роману «Собор Паризької Богоматері» з'явився 1828; саме цим роком датований план твору, у якому вже намічені образи циганки Есмеральди, закоханих в неї поета Гренгуа і Абата Клода Фролло. По цьому первинному плану Гренгуа рятує Есмеральду, кинуту за наказом короля в залізну клітку, у той час, як Фролло, розшукавши Есмеральду в таборі циган, зраджує її і передає в руки катів. Пізніше, Гюго дещо змінив задум і план роману. На початку 1830 року в нотатках на берегах рукопису вперше з'являється ім'я капітана Феба де Шатопера.
Роман складається з 5 частин. Опублікований 1862 року в Брюсселі в Лакруа та в Парижі у Мішеля Леві. Роман є величезним соціальним полотном з різноманітними персонажами від хлопчика-жебрака до короля. Оповідь вибудовується навколо постаті Жана Вальжана, сюжетна лінія якого перетинається з долями інших знедолених: робітниця Фантіна, її дочка Козетта, пожадливі й нещирі Тенард'є, що знущаються з Фантіни й Козетти, Маріус, який закохується в Козетту, хлопчик Гаврош, що гине на барикадах. Роман є одним з найкращих зразків романтизму в прозі. З першого видання «Знедолені» мали великий, світовий успіх: переклади на всі основні мови світу, численні екранізації та театральні постановки.
Поеми
— поема вперше надрукована 1829 року. Натхненням для написання поеми «Mazeppa» стали поема Джорджа Байрона «Мазепа» та творчість Луї Буланже на тему Мазепи. Поема увійшов до збірки «Поезія сходу» (Les Orientales, 1829). Як епіграф до поеми він узяв перший рядок твору Байрона — Away! — Away!
Так само, як Байрон, Гюго наголошує на відстані, що лежить між цінностями українського героя і західним читачем. Проте прагнення романтичного героя до свободи — це не єдина роль Мазепи Гюго. У першій частині поеми Гюго наголошує на зв'язку між людиною і природою, що її оточує — українською природою, хоча Україна не згадується протягом усієї подорожі. Проте в останніх рядках першої частини Гюго повідомляє читача про майбутнє героя, а саме: одного дня його зроблять провідником України (prince … de l'Ukraine у французькому тексті). Дикий скакун Мазепи помирає. Лише коли українця відв'язують від трупа, він спроможний досягти вершини — стати гетьманом.
Цей символізм Гюго розкриває у другій частині поеми. Він пояснює, що Мазепа — це символ митця, що прив'язаний до спини Генія. Митець намагається звільнитися від пут Генія, але не може. Геній відносить митця з реального світу. Природа перешкоджає цим скаканням, бо не розуміє митця. Політ Генія — тобто коня — несе митця з банального світу на межу ідеалу.
Сам про те не здогадуючись, Гюго напророчив незалежне майбутнє України у своїй поемі.
Мазепа (уривок)
Та що ж! цей труп живий, що повзаючи гине
Колись ще буде народом України
Звеличений як князь;
Шулікам і вірлам він дасть свою відплату,
Невкритими гробами вкриє піль багато,
Де кров його лилась.
Страхітна його велич з його мук повстане.
Колись кирею вдягне прадідних гетьманів
У сяєві зіниць;
А як у ній з’явиться – степові народи
Пішлють йому назустріч фанфар хороводи
І падатимуть ниць!
Victor Hugo Mazeppa (уривок) - Eh bien ! ce condamné qui hurle et qui se traîne,
- Ce cadavre vivant, les tribus de l'Ukraine
- Le feront prince un jour.
- Un jour, semant les champs de morts sans sépultures,
- Il dédommagera par de larges pâtures
- L'orfraie et le vautour.
- Sa sauvage grandeur naîtra de son supplice.
- Un jour, des vieux hetmans il ceindra la pelisse,
- Grand à œil ébloui;
- Et quand il passera, ces peuples de la tente,
- Prosternés, enverront la fanfare éclatante
- Bondir autour de lui !
переклад Михайла Рудницького, 1933
Вибрані твори
Романи
- «Бюг Жаргаль» (Bug Gargal, 1820)
- «Ган Ісландець» (Han d'Islande, 1823)
- «Останній день засудженого» (Le Dernier Jour d'un condamné, 1829)
- «Собор Паризької Богоматері» (Notre-Dame de Paris, 1831).
- «Клод Ге» (Claude Gueux, 1834)
- «Знедолені» (Les Misérables, 1845–1862).
- «Трудівники моря» (Les Travailleurs de la mer, 1866).
- (L'Homme qui rit, 1869).
- «Дев'яносто третій рік» (Quatrevingt-treize, 1874).
Драматургія
- Інес де Кастро (Inez de Castro, 1820)
- Кромвель ([en]) (1827).
- Емі Робсарт ([en]), (1828, опублікована 1889).
- Ернані, або Кастильска честь ([en], 1830).
- Маріон Делорм (Marion Delorme, 1831).
- Король бавиться (Le Roi s'amuse, 1832).
- Лукреція Борджіа (Lucrèce Borgia, 1833).
- Марія Тюдор (Marie Tudor, 1833).
- Анджело, тиран Падуанський (Angelo, tyran de Padoue, 1835).
- Рюї Блаз (Ruy Blas, 1838).
- Бурґграфи (Les Burgraves, 1843).
- Торквемада (Torquemada, 1882).
- Вільний театр. Малі п'єси і фрагменти (Théâtre en liberté, 1886).
Поезія
|
|
Збірки поезій
- Œuvres complètes de , Édition définitive d'après les manuscrits originaux — édition ne varietur, 48 vv., 1880—1889
- Зібрання творів: у 15 т. — М.: Гослитиздат, 1953—1956.
- Зібрання творів: у 10 т. — М.: Правда, 1972.
- Зібрання творів: у 6 т. — М.: Правда, 1988.
- Зібрання творів: у 6 т. — Тула: Сантакс, 1993.
- Зібрання творів: у 4 т. — М.: Литература, 2001.
- Зібрання творів: у 14 т. — М.: Терра, 2001—2003.
Публіцистика та есе
- Етюд про Мірабо (Étude sur Mirabeau, 1834).
- Літературні та філософські есе (Littérature et philosophie mêlées, 1834)
- Рейн. Листи до друга (Le Rhin, 1842).
- Наполеон Малий (Napoléon le Petit, 1852).
- Листи Луї Бонапарту (Lettres à Louis Bonaparte, 1855).
- Вільям Шекспір (William Shakespeare, 1864).
- Париж (Paris-Guide, 1867).
- Голос з Гернсе (La voix de Guernsey, 1867).
- До вигнання (Avant l'exil, 1875).
- Під час вигнання (Pendant l'exil, 1875).
- Після вигнання (Depuis l'exil, 1876, 1889).
- Історія одного злочину (Histoire d'un crime, 1877—1878).
- Фанатики і релігія (Religions et religion, 1880).
- Мої сини (Mes Fils, 1874).
- Архіпелаг Ла Манш (L'Archipel de la Manche, 1883).
- Що я бачив (Choses vues, 1887, 1900).
- Альпи і Піренеї (Alpes et Pyrénées, 1890).
- Франція і Бельгія (France et Belgique, 1892).
- Післямова до мого життя (Post-scriptum de ma vie, 1901).
Живописні твори
- Сутінки (Джерсі 1853-1855)
- Місто з мосту Тамблдаун (1847)
- Скеля Ермітаж серед уявного пейзажу
- Спрут з ініціалами V. H. (1866)
- Долина Ур де Бівель, Люксембург (1871)
- Маяк
Українські переклади
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemRtTDFacFkzUnZjbDlJZFdkdlgySjFjM1F1YW5Cbkx6SXdNSEI0TFZacFkzUnZjbDlJZFdkdlgySjFjM1F1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Українською мовою перекладено майже всі романи, драми та вірші Гюго. Багато зробив для популяризації його творчості в Україні Іван Франко, який високо цінив соціальні повісті «Останній день смертника» (1929), «Клод Ге» (1934). Франко переклав 8 віршів із збірки «Кари», 11 віршів із інших збірок, уривок із роману «Знедолені» під назвою «Ватерлоо», фрагмент антиклерикальної драми «Торквемада». Він також написав статтю «Сотні роковини народження В. Гюго».
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkUxTDFOMFlXMXdYMjltWDFWVFUxSmZNVFk0TXk1cWNHY3ZNVFF3Y0hndFUzUmhiWEJmYjJaZlZWTlRVbDh4TmpnekxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Твори Гюго перекладали також Леся Українка, Олена Пчілка, Михайло Старицький, Павло Грабовський, Максим Рильський, Микола Бажан, Борис Тен, Михайло Рудницький, Віктор Шовкун, Сава Голованівський, Валерія О'Коннор-Вілінська та ін.
Історія українських перекладів
Видання творів Віктора Гюґо — лідера течії романтизму у французькій літературі, письменника, драматурга, поета, публіциста, громадського діяча, члена Французької академії — теж започаткувало у 1920-х рр. видавництво «Чайка», оприлюднивши 1923 р. трагедію «Лукреція Борджіа», яку переклала Валерія О'Коннор-Вілінська. 1926 р. в Харкові «Книгоспілка» видала трагедію «Король бавиться» в перекладі Максима Рильського, що її перевидано там само 1931 р. Повість «Бюґ-жарґаль», видану харківським «ДВУ» 1928 р., переклала Христя Алчевська. Того-таки року в київському «Сяйві» вийшов роман «Дев'яносто третій рік», який переклали Ольга Косач-Кривинюк і Любов Комарова. Наступного року цей роман з'явився в харківському «ДВУ» в перекладі Христі Алчевської. Опублікований «Сяйвом» переклад Ольги Косач-Кривинюк та Любові Комарової вийшов також у харківському «ЛіМі» 1932 р. Третій варіант перекладу роману «Дев'яносто третій рік» у виконанні Івана Ханенка з'явився у харківсько-одеському «Дитвидаві» 1937 р. Скорочений переклад роману «Безталанні», який вийшов у харківсько-київській філії «Книгоспілки» 1930 р., зробив Антон Харченко. Скорочений переклад цього роману під назвою «Знедолені» у виконанні Є. Збарської опублікувала харківсько-одеська філія «Молодого більшовика» 1934 р. А в київській філії «Молодого більшовика» протягом 1938-40 рр. вийшов повний переклад цього роману у двох томах з тією самою назвою (Т. 1 — 1938 р.; Т. 2 — 1940 р.). Здійснив переклад Микола Іванов. Переклад роману «Людина, що сміється», виданого «Книгоспілкою» 1930 року, зробив Микола Сагарда. Збірку оповідань Гюґо під назвою «Останній день засудженого» було видано в харківському «ЛіМі» 1931 р. в перекладі Володимира Свідзинського. Тоді саме харківсько-київська філія «ЛіМу» видрукувала одним виданням трагедії «Король бавиться» та «Ернані» в перекладі Максима Рильського. Скорочений переклад роману «Трудівники моря», виданого того-таки року харківсько-київським «Молодим більшовиком», виконала Христя Алчевська. 1935 р. в харківському «ЛіМі» вийшов роман «Собор Паризької богоматері» у перекладі з французької за редакцією Зінаїди Йоффе. Драматичну поему Віктора Гюґо «Mazeppa» (1828) переклав Михайло Рудницький.
Список українських перекладів:
- Знедолені / Безталанні
Частковий переклад
- (уривок) Віктор Ґюґо: Знедолені (уривок «Ватерлоо»). Переклад з французької Іван Франко. Львів: Товариство «Просвіта». 18 жовтня 1912 року.
- (скорочено) Віктор Гюго: Безталанні. Переклад з французької . Київ-Харків: «Книгоспілка». 1930. 248 с.
- (скорочено) Віктор Гюго: Знедолені. Переклад з французької: Є. Збарська. Харків-Одеса. 1934 р. 288с.
- (повний переклад) Віктор Гюго: Знедолені. Переклад з французької Миколи Іванова за редакцією В. Татаринова. Київ Видавництво: «Молодий більшовик». Том 1 (728 с.) — 1938. Том 2 (556 с.) — 1940 .
- (уривок) Віктор Гюго: Знедолені (уривок Козетта). Обробка і словник: М. О. Бахарев. Київ: Радянська школа. 1973 р. 47с. Ілюстровано. Книга для читання французькою мовою для учнів 7 класу. 2-е вид.
- (уривок) Віктор Гюго: Знедолені (уривок Гаврош). Переклад з французької ?, малюнки: М. Туровський. Київ: Веселка. 1977 р. 35 с. Ілюстровано.
- (уривок) Віктор Гюго: Знедолені (уривок Козетта). Переклад з французької: Микола Іванов, худож. Л. В. Ільчинська. Київ: Веселка. 1982 р. 40 с. Ілюстровано.
- (скорочено) Віктор Гюго: Знедолені. Скорочений переклад з французької Віктора Шовкуна, вступна стаття Б. Бунич-Ремізова. Київ: Веселка. 1985 р. 734 стор. Для середнього й старшого шкільного віку. Ілюстровано. Бібліотечна серія.
- (уривок) Віктор Гюго: Знедолені (уривок Козетта). Переклад з французької: О. Волосевич. Львів: Аверс. 1998 р. 32 с. Ілюстровано.
- (уривок) Віктор Гюго: Знедолені (пісенька Гавроша). Переклад з французької: ?. Київ: Дніпро. 2001. No 11-12. 120. Першопублікація Л. Череватенка.
- (уривки) Віктор Гюго: Знедолені (уривки Козетта. Гаврош). Переклад з французької ?. Передмова О. Таранченко, художнє оформлення Є. Бондаря. Київ: Національний Книжковий Проект. 2012 р. 125 с. Серія «Бібліотека шкільної класики. Позакласне читання. 9 клас». 2000 примірників. Для середнього й старшого шкільного віку.
- (скорочено) Віктор Гюго: Знедолені. Скорочений переклад з французької Віктора Шовкуна, вступна стаття Д. С. Наливайко. Харків: Фоліо. 2015 р. 793 с.
Повний переклад
- Переклад Миколи Іванова:
- Віктор Гюго: Знедолені (том 1). Переклад з французької: Микола Іванов, за редакцією В. Татаринова. Київ: Молодий більшовик. 1938 р. 728 с.
- Віктор Гюго: Знедолені (том 2). Переклад з французької: Микола Іванов, за редакцією В. Татаринова. Київ: Молодий більшовик. 1940 р. 556 с.
Примітка: Переклад майже 100 % повний, хоча декілька розділів подано у скороченні. Зокрема, частина четверта, книга сьома «Арго» (на стор. 141 другого тому вказано у виносці, що всю книгу «Арго» подано у дещо скороченому вигляді проти оригіналу). Деякі інші частини також мають незначні пропуски, але виносок щодо них у інших розділах окрім «Арго» немає. Трапляються пропуски від окремих фраз до абзаців.
Пам'ять
- Будинок-музей Віктора Гюго в Парижі.
- Пам'ятник в Сорбонні роботи .
- Будинок-музей Віктора Гюго в Люксембурзі. Бюст Гюго, створений Роденом.
- Пам'ятник Гюго в Ермітажі. Автор — Лоран Маркест. Дар мерії Парижа Москві.
- На честь Гюго названий на Меркурії.
Див. також
Примітки
- З. Венгерова Гюго, Виктор // Энциклопедический словарь — СПб: Брокгауз — Ефрон, 1893. — Т. IXа. — С. 956–959.
- Czech National Authority Database
- Académie française
- Catalog of the German National Library
- Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- BeWeB
- День Віктора Гюго [ 30 червня 2017 у Wayback Machine.](англ.)
- Гюго В. Мазепа: поема / І. Борщак, Р. Мартель ; пер. з фр. М. Рудницького ; упоряд. Л. Ю. Копань // Іван Мазепа. Життя й пориви великого гетьмана. — К. : Рад. письменник, 1991.
- http://www.lnu.edu.ua/faculty/Philol/www/visnyk/58_2013/58_2013_24KRAVETS.pdf [ 21 серпня 2014 у Wayback Machine.] Ярема Кравець: Французька Проза У Літературознавчійі Перекладацькій Діяльності Івана Франка. ISSN 2078-5534. Вісник Львівського університету. Серія філологічна. 2013. Випуск 58.
- http://www.library.univ.kiev.ua/ukr/elcat/new/detail.php3?doc_id=226046&title=%C7%ED%E5%E4%EE%EB%E5%ED%B3&div=0&source=1&prev=0&page=0&docType=24&docType1=8&docType2=17&docType3=13&docType4=14&docType5=15&docType6=26&docType7=18&docType8=19&docType9=25&parentId=0 [ 27 серпня 2016 у Wayback Machine.] Наукова бібліотека ім. М. Максимовича: В. Гюго: Знедолені (1934)
- http://www.bookland.com/ukr/books/3596071 [ 15 серпня 2016 у Wayback Machine.] Bookland.com: В. Ґюґо: Знедолені.
Джерела
- Мелещенко, Олександр Костянтинович. Публіцистика Віктора Гюго (1802—1885): навч.-метод. комплекс: Навч. посібник; Хрестоматія; Теми рефератів, тести: Для студ.-журналістів і філологів / О. К. Мелещенко. — К. : ПВП «Задруга», 2003. — 216 с. — Бібліогр.: с. 215—216.
- Поетика романтичного історичного роману: «Собор Паризької богоматері» В.Гюго: автореф. дис… канд. філол. наук: 10.01.06 / Постова Надія Серафимівна ; Донецький національний ун-т. — Донецьк, 2002.
- Евнина Е. М. Виктор Гюго. — М.: Наука, 1976. — (Из истории мировой культуры)
- Карельский А. В. Гюго // История всемирной литературы. Т. 6. М.: Наука, 1989.
- Сафронова Н. Н. Виктор Гюго. — Биография писателя. Москва «Просвещение». 1989.
- Трескунов М. С. Роман Виктора Гюго «Девяносто третий год». — М.: Худ. лит., 1981. — (Массовая ист.-лит. б-ка)
- Hugo Adèle. Victor Hugo Raconté par un Témoin de sa Vie, avec des Oeuvres Inédites, entre autres un Drame en Trois Actes: Iñez de Castro, 1863
- Josephson Matthew. Victor Hugo, a Realistic Biography, 1942
- Maurois André. Olympio: La vie de Victor Hugo, 1954
- Pironué Georges. Victor Hugo romancier; ou, Les Dessus de l'inconnu, 1964
- Houston John P. Victor Hugo, 1975
- Chauvel A.D. & Forestier M. Extraordinary House of Victor Hugo in Guernsey, 1975
- Richardson Joanna. Victor Hugo, 1976
- Brombert Victor. Victor Hugo and the Visionary Novel, 1984
- Ubersfeld Anne. Paroles de Hugo, 1985
- Guerlac Suzanne. The Impresonal Sublime, 1990
- Bloom Harold, ed. Victor Hugo, 1991
- Grossman Kathryn M. «Les Miserables»: Conversion, Revolution, Redemption, 1996
- Robb Graham. Victor Hugo: A Biography, 1998
- Frey John A. Victor Hugo Encyclopedia, 1998
- Halsall Albert W. Victor Hugo and the Romantic Drama, 1998
- Hovasse Jean-Marc. Victor Hugo. Avant l'exil 1802—1851, 2002
- Kahn Jean-François. Victor Hugo, un révolutionnaire, 2002
- Martin Feller, Der Dichter in der Politik. Victor Hugo und der deutsch-französische Krieg von 1870/71. Untersuchungen zum französischen Deutschlandbild und zu Hugos Rezeption in Deutschland. Marburg 1988.
- Tonazzi Pascal, Florilège de Notre-Dame de Paris (anthologie), Editions Arléa, Paris, 2007,
- Hovasse Jean-Marc, Victor Hugo II : 1851—1864, Fayard, Paris, 2008
Посилання
- Гюґо Віктор Марі // Зарубіжні письменники : енциклопедичний довідник : у 2 т. / за ред. Н. Михальської та Б. Щавурського. — Тернопіль : Навчальна книга — Богдан, 2005. — Т. 1 : А — К. — С. 421. — .
- Віктор Гюго // Зарубіжна література XIX сторіччя. Доба романтизму: Підручник / Наливайко Д.С., Шахова К.О.. — Тернопіль : Навчальна книга - Богдан, 2001. — С. 144-168.
- Твори Віктора Гюго на Читанці [ 29 квітня 2015 у Wayback Machine.]
- Українська радянська енциклопедія : у 12 т. / гол. ред. М. П. Бажан ; редкол.: О. К. Антонов та ін. — 2-ге вид. — К. : Головна редакція УРЕ, 1974–1985.
- Матвіїшин В. Г., Гюго Віктор Марі // Українська літературна енциклопедія. — Т. 1. — К., 1988. — С. 529.
- Гюґо Віктор [ 14 червня 2021 у Wayback Machine.] // Українська мала енциклопедія : 16 кн. : у 8 т. / проф. Є. Онацький. — Накладом Адміністратури УАПЦ в Аргентині. — Буенос-Айрес, 1958. — Т. 1, кн. II : Літери В — Ґ. — С. 290. — 1000 екз.
- Гюґо Віктор-Марі // УСЕ Універсальний словник-енциклопедія. — 4-е видання. — 2006. — С. 338.
- Іван Мазепа — натхненник європейського романтизму [ 1 вересня 2010 у Wayback Machine.]
- Віктор Гюго. Собор Паризької Богоматері [ 13 липня 2021 у Wayback Machine.]
- Коротка біографія та бібліографія на сайті Французької академії (фр.)
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Ukrcenter Primitki Viktor Mari Gyugofr Victor Marie HugoViktor GyugoIm ya pri narodzhennifr Victor Marie HugoNarodivsya26 lyutogo 1802 1802 02 26 Bezanson Francuzka respublikaPomer22 travnya 1885 1885 05 22 83 roki Parizh Francuzka respublika pnevmoniyaPohovannyaPanteonGromadyanstvo FranciyaNacionalnistfrancuzMisce prozhivannyad Bryussel Belgiya Vulicya Lafit Parizh Franciya d d Nyu Dzhersi d Sent Piter Port Gernsi d Bezanson Franciya d Parizh Franciya d Madrid Ispaniya d Bryussel Belgiya d Bryussel Belgiya Plosha Vogeziv Parizh Franciya d Parizh Franciya d Parizh FranciyaDiyalnistprozayikSfera robotid 2 Alma materParizkij universitet licej Lyudovika Velikogo i dMova tvorivfrancuzkaRoki aktivnosti1819 1883Zhanrpoeziya drama romanMagnum opusSobor Parizkoyi Bogomateri ZnedoleniChlenstvoFrancuzka akademiya 22 travnya 1885 3 d d d Q30738521 i dPartiyadRiddBatkod 4 Matid 4 Rodichid i dBrati sestrid 4 i d 4 U shlyubi zAdel Fushe 4 DitiAdel Gyugo 4 d 4 d 4 i d 4 AvtografUchasnikfrancuzko prusska vijnaNagorodi Viktor Gyugo u Vikishovishi Vislovlyuvannya u Vikicitatah Roboti u Vikidzherelah Vikto r Mari Gyugo fr Victor Marie Hugo MFA viktɔʁ maʁi yˈɡo 26 lyutogo 1802 Bezanson Franciya 22 travnya 1885 Parizh francuzkij pismennik dramaturg poet publicist gromadskij diyach Chlen Francuzkoyi akademiyi 1841 Tvorchist Gyugo duzhe riznomanitna romani lirichna poeziya drami u virshah i prozi politichni promovi v chislenni listi Gyugo zrobiv znachnij vnesok v onovlennya poeziyi ta teatru yak lider techiyi romantizmu u francuzkij literaturi Vin takozh dav zmogu bagatom pokolinnyam rozvinuti dumku sho ideologichna poziciya pismennika v politichnomu zhitti zavdyaki chislennim zobov yazannyam pririkaye jogo na vignannya U period yakij pereduvav revolyuciyi 1848 Gyugo majzhe povnistyu zakinuv hudozhnyu tvorchist i aktivizuvavsya yak politichnij diyach Vin stav perekonanim respublikancem i pislya 1848 roku brav aktivnu uchast u borotbi za zberezhennya i zmicnennya respublikanskogo ladu 30 chervnya v sviti vidznachayut Den Viktora Gyugo same v cej den u 1862 roci buv opublikovanij ostannij rozdil epichnogo romanu Znedoleni Les Miserables BiografiyaViktor Gyugo sin generala napoleonivskoyi armiyi Leopolda Sigizbera Gyugo 1773 1828 yakomu buv nadanij titul grafa Zhozefom Bonapartom korolem Ispaniyi i Sofiyi Trebyushe 1772 1821 Molodshij sin u sim yi z troh ditej pislya Abelya Zhozefa Gyugo 1798 1853 i Yevgena Gyugo 1800 1837 Jogo ditinstvo minulo v Parizhi Chasti perebuvannya v Neapoli ta Ispaniyi vnaslidok vijskovih priznachen batka poznachayetsya na jogo rannomu vici 1811 roku vin zi svoyim bratom Yevgenom navchavsya v religijnomu zakladi Madrida Koledzhi dlya dvoryan 1813 roku poselivsya v Parizhi z matir yu yaka rozluchilasya z jogo batkom U lipni 1816 roku u 14 richnomu vici Viktor napisav u svoyemu shodenniku Ya hochu buti Shatobrianom abo nikim Gyugo v molodosti 1817 roku vzyav uchast u konkursi literaturnoyi akademiyi v Tuluzi Cherez dva roki stav laureatom ciyeyi akademiyi 1819 roku zdobuv Zolotu liliyu za Odu na chest vstanovlennya statuyi Genrih IV i 1820 roku oderzhav Gvozdiku yak zaohochuvalnij priz za inshu odu Mojsej na Nili Persha zbirka molodogo poeta Odi j rizni virshi 1822 spodobalasya korolyu Lyudoviku XVIII Gyugo buv nagorodzhenij shorichnoyu rentoyu v 1200 frankiv sho dalo jomu zmogu odruzhitisya z Adel 1823 roku vin vidav svij drugij roman Gan islandec napisanij u gotichnij tradiciyi Ce oznachalo zblizhennya z romantizmom sho vidbilosya i v literaturnih zv yazkah druzyami Gyugo stali Alfred de Vinyi Sharl Nodye i Alfons de Lamartin Nezabarom voni utvorili grupu Senakl pri zhurnali Myuz fransez yakij mav yaskravo virazhenu romantichnu spryamovanist Osoblivo teplimi buli stosunki mizh Gyugo i Sharlem Sent Bevom yakij opublikuvav u she odnomu romantichnomu vidanni zhurnali Glob hvalebnu recenziyu na Odi j baladi 1826 1827 roku Viktor Gyugo vipustiv p yesu Kromvel yaka viyavilasya duzhe dovgoyu dlya postanovki na sceni prote yiyi vidoma Peredmova stala kulminaciyeyu vsih todishnih superechok u Franciyi pro principi dramatichnogo mistectva Viddavshi zahoplenu hvalu shekspirivskomu teatru Gyugo povalivsya na klasicistski yednosti chasu miscya ta diyi vistupiv na zahist poyednannya pidnesenogo z groteskom i visunuv vimogu vikoristovuvati gnuchkishu sistemu virshuvannya vidmovivshis vid aleksandrijskogo dvanadcyatislozhnika Cya p yesa a takozh projnyata gumanistichnimi ideyami povist Ostannij den zasudzhenogo 1829 i poetichna zbirka Shidni motivi 1829 prinesli Gyugo slavu Period z 1829 po 1843 roki viyavivsya dlya Gyugo nadzvichajno produktivnim 1829 roku z yavilasya p yesa Marion Delorm zaboronena cenzuroyu cherez nevtishne zobrazhennya Lyudovika XIII Menshe nizh za misyac Gyugo napisav svoyu drugu dramu Ernani Za skandalnoyu postanovkoyu 25 lyutogo 1830 roku buli inshi taki zh guchni Bitva za Ernani zavershilasya ne tilki triumfom avtora p yesi a j ostatochnoyu peremogoyu romantizmu Bastiliya klasicizmu u sferi dramaturgiyi bula zrujnovana Ne menshij rezonans mali i nastupni p yesi zokrema Korol bavitsya 1832 i Ryui Blaz 1838 Osoblive misce u tvorchosti pismennika zajmaye Sobor Parizkoyi Bogomateri 1831 oskilki tut vin upershe prodemonstruvav svoyi chudovi mozhlivosti v prozi Yak i v dramah cogo periodu personazhi romanu zmalovani za dopomogoyu romantichnoyi simvolizaciyi ce vinyatkovi harakteri v nadzvichajnih obstavinah emocijni zv yazki vinikayut mizh nimi mittyevo a yihnya zagibel obumovlena fatumom yakij sluzhit sposobom piznannya dijsnosti tomu sho v nomu vidbivayetsya protiprirodnist starogo ladu vorozhogo lyudskij osobistosti U cej zhe period dosyagaye povnoyi zrilosti j poetichnij dar Gyugo Zbirniki lirichnih virshiv Viktora Gyugo Osinnye listya 1831 Pisni sutinok 1835 Vnutrishni golosi 1837 Promeni j tini 1840 vinikli znachnoyu miroyu zavdyaki osobistim perezhivannyam U cej chas u zhitti Gyugo vidbulisya vazhlivi podiyi Sent Bev zakohavsya v jogo druzhinu a sam vin perejnyavsya pristrastyu do aktrisi Zhyulyet Drue 1841 roku literaturni zaslugi Gyugo zdobuvayut nareshti viznannya Francuzkoyi Akademiyi kudi jogo obirayut pislya kilkoh nevdalih sprob 1842 roku pismennik vidav knigu podorozhnih notatok Rejn 1842 u yakij viklav svoyu programu internacionalnoyi politiki zaklikayuchi do spivpraci mizh Franciyeyu ta Nimechchinoyu Nezabarom pislya cogo poet perezhiv strashnu tragediyu 1843 roku jogo ulyublena dochka Leopoldina ta yiyi cholovik Sharl Vakr potonuli pid chas korabelnoyi avariyi na Seni Viddalivshis na pevnij chas vid suspilstva Gyugo stav obdumuvati plan velikogo socialnogo romanu pid umovnoyu nazvoyu Negarazdi Robota nad knigoyu bula perervana revolyuciyeyu 1848 roku Gyugo vstupiv u sferu aktivnoyi politiki i buv obranij do Nacionalnoyi Asambleyi Vignannya ta triumf Pislya derzhavnogo perevorotu 2 grudnya 1851 roku pismennik znik z Bryusselya zvidti perebravsya na ostriv Dzhersi de proviv tri roki a v 1855 na ostriv Gernsi Za chas dovgogo vignannya Viktor Gyugo stvoriv najbilshi svoyi tvori 1852 roku bula opublikovana publicistichna kniga Napoleon Malij a 1853 roku z yavilisya Vidplati virshovana satira z nishivnoyu kritikoyu Napoleona III i vsih jogo poplichnikiv Gyugo pid chas perebuvannya na Dzhersi 1856 roku vijshla zbirka Spoglyadannya lirichna poeziya Gyugo a 1859 roku bulo vidano pershi dva tomi Legendi stolit yaki zatverdili jogo slavu velikogo epichnogo poeta U 1860 1861 rokah Viktor znovu zvernuvsya do romanu Negarazdi znachno pererobivshi jogo i rozshirivshi Kniga bula nadrukovana 1862 roku pid nazvoyu Znedoleni Populyarnist zdobuli taki personazhi yak blagorodnij katorzhnik Zhan Valzhan zasudzhenij za kradizhku buhancya hliba sho peretvorivsya na zvira i vidrodivsya do novogo zhittya zavdyaki miloserdyu dobrogo yepiskopa inspektor Zhaver yakij peresliduye kolishnogo zlochincya i vtilyuye soboyu bezdushne pravosuddya zhadibnij shinkar Tenarde i jogo druzhina katuyut siritku Kozettu zakohanij v Kozettu yunij entuziast respublikanec Marius parizkij shibenik Gavrosh yakij geroyichno zaginuv na barikadah U period svogo perebuvannya na Gernsi Gyugo opublikuvav knigu Vilyam Shekspir 1864 zbirku virshiv Pisni vulic ta lisiv 1865 a takozh dva romani Trudivniki morya 1866 i Lyudina yaka smiyetsya 1869 Pershij z nih vidbivaye perebuvannya Gyugo na Normandskih ostrovah golovnij geroj knigi nadilenij najkrashimi risami nacionalnogo harakteru proyavlyaye nadzvichajnu stijkist i napoleglivist u borotbi z okeanskoyu stihiyeyu U drugomu romani Gyugo zvernuvsya do istoriyi Angliyi v epohu caryuvannya korolevi Anni V osnovi syuzhetu lezhit istoriya lorda v rannomu ditinstvi prodanogo torgovcyam lyudmi yaki peretvorili jogo oblichchya na vichnu masku smihu Vin yizdit po krayini yak mandrivnij aktor razom zi starim Ursusom yakij dav jomu pritulok i slipoyu krasuneyu Deyeyu a koli jomu povertayut titul vistupaye v palati lordiv iz promovoyu na zahist znedolenih pid znushalnij regit aristokrativ Pokinuvshi chuzhij jomu svit vin virishiv povernutisya do kolishnogo mandrivnogo zhittya ale smert kohanoyi dovodit jogo do vidchayu i vin kinuvsya v more Gyugo 1883 roku Pislya krahu rezhimu Napoleona III 1870 roku na samomu pochatku Franko prusskoyi vijni Viktor Gyugo povernuvsya do Parizha v suprovodi virnoyi Zhulyett Protyagom bagatoh rokiv vin vtilyuvav opoziciyu imperiyi ta peretvorivsya na zhivij simvol respubliki Nagorodoyu jomu stala oglushlivo urochista zustrich Mayuchi mozhlivist zalishiti stolicyu pered nastupom vorozhih vijsk vin voliv zalishitisya v oblozhenomu misti Obranij u Nacionalnu Asambleyu 1871 roku Gyugo nezabarom sklav z sebe deputatski povnovazhennya na znak protestu proti politiki konservativnoyi bilshosti 1872 roku Viktor vidav zbirnik Griznij rik yakij zasvidchiv vtratu ilyuzij shodo Nimechchini do soyuzu z yakoyu vin zaklikav Franciyu pochinayuchi z 1842 roku 1874 roku Gyugo absolyutno bajduzhij do novih viyan v prozi znovu zvernuvsya do istorichnogo romanu napisavshi Dev yanosto tretij rik Nezvazhayuchi na bezlich tochnih vidomostej pro revolyucijnu Franciyu v romani znovu perevazhaye romantichna simvolizaciya odin z geroyiv vtilyuye neshadnist do kontrrevolyucioneriv a drugij miloserdya yake ye vishim za vsi civilni chvari revolyuciyu zh pismennik imenuye ochisnim gornilom de parostki novoyi civilizaciyi probivayutsya kriz haos i morok U 75 richnomu vici Viktor Gyugo vidav ne tilki drugu chastinu Legendi stolit ale i zbirnik Mistectvo buti didom na stvorennya yakogo jogo nadihnuli onuki Zhorzh i Anna Zavershalna chastina Legendi stolit vijshla 1883 roku U tomu zh roci Zhulyetta Drue pomerla vid raku i cya vtrata pidkosila sili Gyugo Pislya smerti Viktor Gyugo vshanuvavsya derzhavnim pohoronom i jogo ostanki bulo pomisheno v Panteon poruch z Volterom i Russo Ostannye bazhannya Yak ostannyu volyu Gyugo zalishiv p yat rechen yaki vin poprosiv opublikuvati Ya zalishayu 50 000 frankiv dlya bidnih Originalnij tekst fr Je donne cinquante mille francs aux pauvres Ya hochu buti pohovanim u yihnomu katafalku Originalnij tekst fr Je veux etre enterre dans leur corbillard Ya vidmovlyayus vid promov usih cerkov na pohoronah Originalnij tekst fr Je refuse l oraison de toutes les Eglises Proshu molitisya za vsi dushi Originalnij tekst fr Je demande une priere a toutes les ames Ya viryu v Boga Originalnij tekst fr Je crois en Dieu TvorchistRomani Sobor Parizkoyi Bogomateri Zadum romanu Sobor Parizkoyi Bogomateri z yavivsya 1828 same cim rokom datovanij plan tvoru u yakomu vzhe namicheni obrazi ciganki Esmeraldi zakohanih v neyi poeta Grengua i Abata Kloda Frollo Po comu pervinnomu planu Grengua ryatuye Esmeraldu kinutu za nakazom korolya v zaliznu klitku u toj chas yak Frollo rozshukavshi Esmeraldu v tabori cigan zradzhuye yiyi i peredaye v ruki kativ Piznishe Gyugo desho zminiv zadum i plan romanu Na pochatku 1830 roku v notatkah na beregah rukopisu vpershe z yavlyayetsya im ya kapitana Feba de Shatopera Znedoleni Roman skladayetsya z 5 chastin Opublikovanij 1862 roku v Bryusseli v Lakrua ta v Parizhi u Mishelya Levi Roman ye velicheznim socialnim polotnom z riznomanitnimi personazhami vid hlopchika zhebraka do korolya Opovid vibudovuyetsya navkolo postati Zhana Valzhana syuzhetna liniya yakogo peretinayetsya z dolyami inshih znedolenih robitnicya Fantina yiyi dochka Kozetta pozhadlivi j neshiri Tenard ye sho znushayutsya z Fantini j Kozetti Marius yakij zakohuyetsya v Kozettu hlopchik Gavrosh sho gine na barikadah Roman ye odnim z najkrashih zrazkiv romantizmu v prozi Z pershogo vidannya Znedoleni mali velikij svitovij uspih perekladi na vsi osnovni movi svitu chislenni ekranizaciyi ta teatralni postanovki Poemi poema vpershe nadrukovana 1829 roku Nathnennyam dlya napisannya poemi Mazeppa stali poema Dzhordzha Bajrona Mazepa ta tvorchist Luyi Bulanzhe na temu Mazepi Poema uvijshov do zbirki Poeziya shodu Les Orientales 1829 Yak epigraf do poemi vin uzyav pershij ryadok tvoru Bajrona Away Away Tak samo yak Bajron Gyugo nagoloshuye na vidstani sho lezhit mizh cinnostyami ukrayinskogo geroya i zahidnim chitachem Prote pragnennya romantichnogo geroya do svobodi ce ne yedina rol Mazepi Gyugo U pershij chastini poemi Gyugo nagoloshuye na zv yazku mizh lyudinoyu i prirodoyu sho yiyi otochuye ukrayinskoyu prirodoyu hocha Ukrayina ne zgaduyetsya protyagom usiyeyi podorozhi Prote v ostannih ryadkah pershoyi chastini Gyugo povidomlyaye chitacha pro majbutnye geroya a same odnogo dnya jogo zroblyat providnikom Ukrayini prince de l Ukraine u francuzkomu teksti Dikij skakun Mazepi pomiraye Lishe koli ukrayincya vidv yazuyut vid trupa vin spromozhnij dosyagti vershini stati getmanom Cej simvolizm Gyugo rozkrivaye u drugij chastini poemi Vin poyasnyuye sho Mazepa ce simvol mitcya sho priv yazanij do spini Geniya Mitec namagayetsya zvilnitisya vid put Geniya ale ne mozhe Genij vidnosit mitcya z realnogo svitu Priroda pereshkodzhaye cim skakannyam bo ne rozumiye mitcya Polit Geniya tobto konya nese mitcya z banalnogo svitu na mezhu idealu Sam pro te ne zdogaduyuchis Gyugo naprorochiv nezalezhne majbutnye Ukrayini u svoyij poemi Viktor Gyugo Mazepa urivok Ta sho zh cej trup zhivij sho povzayuchi gine Kolis she bude narodom Ukrayini Zvelichenij yak knyaz Shulikam i virlam vin dast svoyu vidplatu Nevkritimi grobami vkriye pil bagato De krov jogo lilas Strahitna jogo velich z jogo muk povstane Kolis kireyu vdyagne pradidnih getmaniv U syayevi zinic A yak u nij z yavitsya stepovi narodi Pishlyut jomu nazustrich fanfar horovodi I padatimut nic Originalnij tekst fr Victor Hugo Mazeppa urivok Eh bien ce condamne qui hurle et qui se traine Ce cadavre vivant les tribus de l Ukraine Le feront prince un jour Un jour semant les champs de morts sans sepultures Il dedommagera par de larges patures L orfraie et le vautour Sa sauvage grandeur naitra de son supplice Un jour des vieux hetmans il ceindra la pelisse Grand a œil ebloui Et quand il passera ces peuples de la tente Prosternes enverront la fanfare eclatante Bondir autour de lui pereklad Mihajla Rudnickogo 1933Vibrani tvoriRomani Byug Zhargal Bug Gargal 1820 Gan Islandec Han d Islande 1823 Ostannij den zasudzhenogo Le Dernier Jour d un condamne 1829 Sobor Parizkoyi Bogomateri Notre Dame de Paris 1831 Klod Ge Claude Gueux 1834 Znedoleni Les Miserables 1845 1862 Trudivniki morya Les Travailleurs de la mer 1866 L Homme qui rit 1869 Dev yanosto tretij rik Quatrevingt treize 1874 Dramaturgiya Ines de Kastro Inez de Castro 1820 Kromvel en 1827 Emi Robsart en 1828 opublikovana 1889 Ernani abo Kastilska chest en 1830 Marion Delorm Marion Delorme 1831 Korol bavitsya Le Roi s amuse 1832 Lukreciya Bordzhia Lucrece Borgia 1833 Mariya Tyudor Marie Tudor 1833 Andzhelo tiran Paduanskij Angelo tyran de Padoue 1835 Ryuyi Blaz Ruy Blas 1838 Burggrafi Les Burgraves 1843 Torkvemada Torquemada 1882 Vilnij teatr Mali p yesi i fragmenti Theatre en liberte 1886 Poeziya Odi ta poetichni doslidzhennya Odes et poesies diverses 1822 Odi Odes 1823 Novi odi Nouvelles Odes 1824 Odi ta baladi Odes et Ballades 1826 Shidni motivi Les Orientales 1829 Osinnye listya Les Feuilles d automne 1831 Pisni sutinok Les Chants du crepuscule 1835 Vnutrishni golosi Les Voix interieures 1837 Promeni ta tini Les Rayons et les ombres 1840 Vidplata Les Chatiments 1853 Spoglyadannya Les Contemplations 1856 Pisni vulic i lisiv Les Chansons des rues et des bois 1865 Griznij rik L Annee terrible 1872 Mistectvo buti didom L Art d etre grand pere 1877 Tato Le Pape 1878 Revolyuciya L Ane 1880 Chotiri vitri duhu Les Quatres vents de l esprit 1881 Legenda vikiv La Legende des siecles 1859 1877 1883 Kinec Satani La fin de Satan 1886 Bog Dieu 1891 Vsi struni liri Toute la lyre 1888 1893 Pohmuri roki Les annees funestes 1898 Ostannij snip Derniere Gerbe 1902 1941 Okean Ocean Tas de pierres 1942 Zbirki poezij Œuvres completes de Edition definitive d apres les manuscrits originaux edition ne varietur 48 vv 1880 1889 Zibrannya tvoriv u 15 t M Goslitizdat 1953 1956 Zibrannya tvoriv u 10 t M Pravda 1972 Zibrannya tvoriv u 6 t M Pravda 1988 Zibrannya tvoriv u 6 t Tula Santaks 1993 Zibrannya tvoriv u 4 t M Literatura 2001 Zibrannya tvoriv u 14 t M Terra 2001 2003 Publicistika ta ese Etyud pro Mirabo Etude sur Mirabeau 1834 Literaturni ta filosofski ese Litterature et philosophie melees 1834 Rejn Listi do druga Le Rhin 1842 Napoleon Malij Napoleon le Petit 1852 Listi Luyi Bonapartu Lettres a Louis Bonaparte 1855 Vilyam Shekspir William Shakespeare 1864 Parizh Paris Guide 1867 Golos z Gernse La voix de Guernsey 1867 Do vignannya Avant l exil 1875 Pid chas vignannya Pendant l exil 1875 Pislya vignannya Depuis l exil 1876 1889 Istoriya odnogo zlochinu Histoire d un crime 1877 1878 Fanatiki i religiya Religions et religion 1880 Moyi sini Mes Fils 1874 Arhipelag La Mansh L Archipel de la Manche 1883 Sho ya bachiv Choses vues 1887 1900 Alpi i Pireneyi Alpes et Pyrenees 1890 Franciya i Belgiya France et Belgique 1892 Pislyamova do mogo zhittya Post scriptum de ma vie 1901 Zhivopisni tvori Sutinki Dzhersi 1853 1855 Misto z mostu Tambldaun 1847 Skelya Ermitazh sered uyavnogo pejzazhu Sprut z inicialami V H 1866 Dolina Ur de Bivel Lyuksemburg 1871 MayakUkrayinski perekladiByust Gyugo u vikonani Rodena Ukrayinskoyu movoyu perekladeno majzhe vsi romani drami ta virshi Gyugo Bagato zrobiv dlya populyarizaciyi jogo tvorchosti v Ukrayini Ivan Franko yakij visoko ciniv socialni povisti Ostannij den smertnika 1929 Klod Ge 1934 Franko pereklav 8 virshiv iz zbirki Kari 11 virshiv iz inshih zbirok urivok iz romanu Znedoleni pid nazvoyu Vaterloo fragment antiklerikalnoyi drami Torkvemada Vin takozh napisav stattyu Sotni rokovini narodzhennya V Gyugo Poshtova marka SRSR 1952 Tvori Gyugo perekladali takozh Lesya Ukrayinka Olena Pchilka Mihajlo Starickij Pavlo Grabovskij Maksim Rilskij Mikola Bazhan Boris Ten Mihajlo Rudnickij Viktor Shovkun Sava Golovanivskij Valeriya O Konnor Vilinska ta in Istoriya ukrayinskih perekladiv Vidannya tvoriv Viktora Gyugo lidera techiyi romantizmu u francuzkij literaturi pismennika dramaturga poeta publicista gromadskogo diyacha chlena Francuzkoyi akademiyi tezh zapochatkuvalo u 1920 h rr vidavnictvo Chajka oprilyudnivshi 1923 r tragediyu Lukreciya Bordzhia yaku pereklala Valeriya O Konnor Vilinska 1926 r v Harkovi Knigospilka vidala tragediyu Korol bavitsya v perekladi Maksima Rilskogo sho yiyi perevidano tam samo 1931 r Povist Byug zhargal vidanu harkivskim DVU 1928 r pereklala Hristya Alchevska Togo taki roku v kiyivskomu Syajvi vijshov roman Dev yanosto tretij rik yakij pereklali Olga Kosach Krivinyuk i Lyubov Komarova Nastupnogo roku cej roman z yavivsya v harkivskomu DVU v perekladi Hristi Alchevskoyi Opublikovanij Syajvom pereklad Olgi Kosach Krivinyuk ta Lyubovi Komarovoyi vijshov takozh u harkivskomu LiMi 1932 r Tretij variant perekladu romanu Dev yanosto tretij rik u vikonanni Ivana Hanenka z yavivsya u harkivsko odeskomu Ditvidavi 1937 r Skorochenij pereklad romanu Beztalanni yakij vijshov u harkivsko kiyivskij filiyi Knigospilki 1930 r zrobiv Anton Harchenko Skorochenij pereklad cogo romanu pid nazvoyu Znedoleni u vikonanni Ye Zbarskoyi opublikuvala harkivsko odeska filiya Molodogo bilshovika 1934 r A v kiyivskij filiyi Molodogo bilshovika protyagom 1938 40 rr vijshov povnij pereklad cogo romanu u dvoh tomah z tiyeyu samoyu nazvoyu T 1 1938 r T 2 1940 r Zdijsniv pereklad Mikola Ivanov Pereklad romanu Lyudina sho smiyetsya vidanogo Knigospilkoyu 1930 roku zrobiv Mikola Sagarda Zbirku opovidan Gyugo pid nazvoyu Ostannij den zasudzhenogo bulo vidano v harkivskomu LiMi 1931 r v perekladi Volodimira Svidzinskogo Todi same harkivsko kiyivska filiya LiMu vidrukuvala odnim vidannyam tragediyi Korol bavitsya ta Ernani v perekladi Maksima Rilskogo Skorochenij pereklad romanu Trudivniki morya vidanogo togo taki roku harkivsko kiyivskim Molodim bilshovikom vikonala Hristya Alchevska 1935 r v harkivskomu LiMi vijshov roman Sobor Parizkoyi bogomateri u perekladi z francuzkoyi za redakciyeyu Zinayidi Joffe Dramatichnu poemu Viktora Gyugo Mazeppa 1828 pereklav Mihajlo Rudnickij Spisok ukrayinskih perekladiv Znedoleni Beztalanni Chastkovij pereklad urivok Viktor Gyugo Znedoleni urivok Vaterloo Pereklad z francuzkoyi Ivan Franko Lviv Tovaristvo Prosvita 18 zhovtnya 1912 roku skorocheno Viktor Gyugo Beztalanni Pereklad z francuzkoyi Kiyiv Harkiv Knigospilka 1930 248 s skorocheno Viktor Gyugo Znedoleni Pereklad z francuzkoyi Ye Zbarska Harkiv Odesa 1934 r 288s povnij pereklad Viktor Gyugo Znedoleni Pereklad z francuzkoyi Mikoli Ivanova za redakciyeyu V Tatarinova Kiyiv Vidavnictvo Molodij bilshovik Tom 1 728 s 1938 Tom 2 556 s 1940 urivok Viktor Gyugo Znedoleni urivok Kozetta Obrobka i slovnik M O Baharev Kiyiv Radyanska shkola 1973 r 47s Ilyustrovano Kniga dlya chitannya francuzkoyu movoyu dlya uchniv 7 klasu 2 e vid urivok Viktor Gyugo Znedoleni urivok Gavrosh Pereklad z francuzkoyi malyunki M Turovskij Kiyiv Veselka 1977 r 35 s Ilyustrovano urivok Viktor Gyugo Znedoleni urivok Kozetta Pereklad z francuzkoyi Mikola Ivanov hudozh L V Ilchinska Kiyiv Veselka 1982 r 40 s Ilyustrovano skorocheno Viktor Gyugo Znedoleni Skorochenij pereklad z francuzkoyi Viktora Shovkuna vstupna stattya B Bunich Remizova Kiyiv Veselka 1985 r 734 stor Dlya serednogo j starshogo shkilnogo viku Ilyustrovano Bibliotechna seriya urivok Viktor Gyugo Znedoleni urivok Kozetta Pereklad z francuzkoyi O Volosevich Lviv Avers 1998 r 32 s Ilyustrovano urivok Viktor Gyugo Znedoleni pisenka Gavrosha Pereklad z francuzkoyi Kiyiv Dnipro 2001 No 11 12 120 Pershopublikaciya L Cherevatenka urivki Viktor Gyugo Znedoleni urivki Kozetta Gavrosh Pereklad z francuzkoyi Peredmova O Taranchenko hudozhnye oformlennya Ye Bondarya Kiyiv Nacionalnij Knizhkovij Proekt 2012 r 125 s Seriya Biblioteka shkilnoyi klasiki Pozaklasne chitannya 9 klas 2000 primirnikiv Dlya serednogo j starshogo shkilnogo viku ISBN 978 617 592 207 1 skorocheno Viktor Gyugo Znedoleni Skorochenij pereklad z francuzkoyi Viktora Shovkuna vstupna stattya D S Nalivajko Harkiv Folio 2015 r 793 s ISBN 978 966 03 7059 3 Povnij pereklad Pereklad Mikoli Ivanova Viktor Gyugo Znedoleni tom 1 Pereklad z francuzkoyi Mikola Ivanov za redakciyeyu V Tatarinova Kiyiv Molodij bilshovik 1938 r 728 s Viktor Gyugo Znedoleni tom 2 Pereklad z francuzkoyi Mikola Ivanov za redakciyeyu V Tatarinova Kiyiv Molodij bilshovik 1940 r 556 s Primitka Pereklad majzhe 100 povnij hocha dekilka rozdiliv podano u skorochenni Zokrema chastina chetverta kniga soma Argo na stor 141 drugogo tomu vkazano u vinosci sho vsyu knigu Argo podano u desho skorochenomu viglyadi proti originalu Deyaki inshi chastini takozh mayut neznachni propuski ale vinosok shodo nih u inshih rozdilah okrim Argo nemaye Traplyayutsya propuski vid okremih fraz do abzaciv Pam yatBudinok muzej Viktora Gyugo v Parizhi Pam yatnik v Sorbonni roboti Budinok muzej Viktora Gyugo v Lyuksemburzi Byust Gyugo stvorenij Rodenom Pam yatnik Gyugo v Ermitazhi Avtor Loran Markest Dar meriyi Parizha Moskvi Na chest Gyugo nazvanij na Merkuriyi Div takozh2106 Gyugo asteroyid yakij bulo nazvano na chest literatora PrimitkiZ Vengerova Gyugo Viktor Enciklopedicheskij slovar SPb Brokgauz Efron 1893 T IXa S 956 959 d Track Q4107063d Track Q20787005d Track Q19908137d Track Q656d Track Q602358d Track Q23892910 Czech National Authority Database d Track Q13550863 Academie francaise d Track Q107214508 Catalog of the German National Library d Track Q23833686 Bibliotheque nationale de France BNF platforma vidkritih danih 2011 d Track Q19938912d Track Q54837d Track Q193563 artist list of the National Museum of Sweden 2016 d Track Q16323066d Track Q22681075 BeWeB d Track Q77541206 Den Viktora Gyugo 30 chervnya 2017 u Wayback Machine angl Gyugo V Mazepa poema I Borshak R Martel per z fr M Rudnickogo uporyad L Yu Kopan Ivan Mazepa Zhittya j porivi velikogo getmana K Rad pismennik 1991 http www lnu edu ua faculty Philol www visnyk 58 2013 58 2013 24KRAVETS pdf 21 serpnya 2014 u Wayback Machine Yarema Kravec Francuzka Proza U Literaturoznavchiji Perekladackij Diyalnosti Ivana Franka ISSN 2078 5534 Visnik Lvivskogo universitetu Seriya filologichna 2013 Vipusk 58 http www library univ kiev ua ukr elcat new detail php3 doc id 226046 amp title C7 ED E5 E4 EE EB E5 ED B3 amp div 0 amp source 1 amp prev 0 amp page 0 amp docType 24 amp docType1 8 amp docType2 17 amp docType3 13 amp docType4 14 amp docType5 15 amp docType6 26 amp docType7 18 amp docType8 19 amp docType9 25 amp parentId 0 27 serpnya 2016 u Wayback Machine Naukova biblioteka im M Maksimovicha V Gyugo Znedoleni 1934 http www bookland com ukr books 3596071 15 serpnya 2016 u Wayback Machine Bookland com V Gyugo Znedoleni DzherelaMeleshenko Oleksandr Kostyantinovich Publicistika Viktora Gyugo 1802 1885 navch metod kompleks Navch posibnik Hrestomatiya Temi referativ testi Dlya stud zhurnalistiv i filologiv O K Meleshenko K PVP Zadruga 2003 216 s Bibliogr s 215 216 Poetika romantichnogo istorichnogo romanu Sobor Parizkoyi bogomateri V Gyugo avtoref dis kand filol nauk 10 01 06 Postova Nadiya Serafimivna Doneckij nacionalnij un t Doneck 2002 Evnina E M Viktor Gyugo M Nauka 1976 Iz istorii mirovoj kultury Karelskij A V Gyugo Istoriya vsemirnoj literatury T 6 M Nauka 1989 Safronova N N Viktor Gyugo Biografiya pisatelya Moskva Prosveshenie 1989 Treskunov M S Roman Viktora Gyugo Devyanosto tretij god M Hud lit 1981 Massovaya ist lit b ka Hugo Adele Victor Hugo Raconte par un Temoin de sa Vie avec des Oeuvres Inedites entre autres un Drame en Trois Actes Inez de Castro 1863 Josephson Matthew Victor Hugo a Realistic Biography 1942 Maurois Andre Olympio La vie de Victor Hugo 1954 Pironue Georges Victor Hugo romancier ou Les Dessus de l inconnu 1964 Houston John P Victor Hugo 1975 Chauvel A D amp Forestier M Extraordinary House of Victor Hugo in Guernsey 1975 Richardson Joanna Victor Hugo 1976 Brombert Victor Victor Hugo and the Visionary Novel 1984 Ubersfeld Anne Paroles de Hugo 1985 Guerlac Suzanne The Impresonal Sublime 1990 Bloom Harold ed Victor Hugo 1991 Grossman Kathryn M Les Miserables Conversion Revolution Redemption 1996 Robb Graham Victor Hugo A Biography 1998 Frey John A Victor Hugo Encyclopedia 1998 Halsall Albert W Victor Hugo and the Romantic Drama 1998 Hovasse Jean Marc Victor Hugo Avant l exil 1802 1851 2002 Kahn Jean Francois Victor Hugo un revolutionnaire 2002 Martin Feller Der Dichter in der Politik Victor Hugo und der deutsch franzosische Krieg von 1870 71 Untersuchungen zum franzosischen Deutschlandbild und zu Hugos Rezeption in Deutschland Marburg 1988 Tonazzi Pascal Florilege de Notre Dame de Paris anthologie Editions Arlea Paris 2007 ISBN 2 86959 795 9 Hovasse Jean Marc Victor Hugo II 1851 1864 Fayard Paris 2008PosilannyaGyugo Viktor Mari Zarubizhni pismenniki enciklopedichnij dovidnik u 2 t za red N Mihalskoyi ta B Shavurskogo Ternopil Navchalna kniga Bogdan 2005 T 1 A K S 421 ISBN 966 692 578 8 Viktor Gyugo Zarubizhna literatura XIX storichchya Doba romantizmu Pidruchnik Nalivajko D S Shahova K O Ternopil Navchalna kniga Bogdan 2001 S 144 168 Viktor Gyugo u sestrinskih Vikiproyektah Portal Biografiyi Citati u Vikicitatah Temi u Vikidzherelah Genealogiya na Rodovodi Viktor Gyugo u Vikishovishi Tvori Viktora Gyugo na Chitanci 29 kvitnya 2015 u Wayback Machine Ukrayinska radyanska enciklopediya u 12 t gol red M P Bazhan redkol O K Antonov ta in 2 ge vid K Golovna redakciya URE 1974 1985 Matviyishin V G Gyugo Viktor Mari Ukrayinska literaturna enciklopediya T 1 K 1988 S 529 Gyugo Viktor 14 chervnya 2021 u Wayback Machine Ukrayinska mala enciklopediya 16 kn u 8 t prof Ye Onackij Nakladom Administraturi UAPC v Argentini Buenos Ajres 1958 T 1 kn II Literi V G S 290 1000 ekz Gyugo Viktor Mari USE Universalnij slovnik enciklopediya 4 e vidannya 2006 S 338 Ivan Mazepa nathnennik yevropejskogo romantizmu 1 veresnya 2010 u Wayback Machine Viktor Gyugo Sobor Parizkoyi Bogomateri 13 lipnya 2021 u Wayback Machine Korotka biografiya ta bibliografiya na sajti Francuzkoyi akademiyi fr