цієї статті під сумнівом. (квітень 2024) |
Фрідріх Енгельс (Енґельс; нім. Friedrich Engels; 28 листопада 1820, м. Бармен, нині Вупперталь, Німеччина — 5 серпня 1895, Лондон) — німецький підприємець, політичний діяч, філософ, історик, публіцист, один з основоположників марксизму. Перший систематизатор та видавець творів Карла Маркса, його друг та соратник.
Життєпис
Періодизацію життя і творчості Енгельса, можна поділити на три основні етапи, що багато в чому збігаються зі загальною періодизацією європейської історії XIX століття й історії марксистського вчення:
- до революції 1848 року;
- від революції 1848 до Паризької комуни 1871 року;
- після Паризької Комуни; після смерті Маркса.
Молоді літа
Народився у місті Бармені (Рейнська провінція, Пруссія) у родині багатого текстильного фабриканта Фрідріха Енгельса старшого (1796—1860). Його матір звали Елізабет Франциска Мавріція (до шлюбу ван Гаар). Фрідріх був найстаршим з синів. Примикаючи до вкрай фанатичного напрямку протестантизму — пієтизму, Енгельсів батько прагнув виховати сина в дусі побожності та релігійного смирення. Ця атмосфера оточувала молодого Енгельса у сім'ї і в Ельберфельдській гімназії, куди він вступив 1834 року. Проте релігійне виховання, всупереч надіям батька, не зробило Енгельса «добрим християнином»: уже в юні роки Енгельс перейнявся волелюбним, антиклерикальним духом. 1838 року, за наполяганням батька, що бажав швидше долучити сина до своєї комерції, Енгельс відбув до Бремена, де вступив до однієї з великих торгових контор. Не відчуваючи особливого інтересу до комерції, у Бремені Енгельс більше займався літературою, мистецтвом, мовами, музикою, спортом. Тут він познайомився з творами Якоба Беме (1575—1624), містична діалектика якого справила на юнака значне враження.
З 1839 Енгельс став співробітничати в «Telegraph für Deutschland» («Німецький телеграф») — друкованому органі «Молодої Німеччини». Інтелектуальна атмосфера «Молодої Німеччини», просякнута духом французького та німецького Просвітництва, якнайкраще відповідала настроям юного Енгельса. Одна з перших його статей у «Telegraph» — «Листи з Вупперталя» — ніби поєднувала його внутрішню полеміку з пієтизмом і релігійним фанатизмом. Процес подолання Енгельсом релігійного світогляду значно прискорила книга «Життя Ісуса» Давида Штрауса, учня Ґеорга Гегеля, змусивши задуматися над протиріччями Святого Письма. Розчарувавшись у святості Біблії, 18-річний Енгельс продовжив релігійні пошуки та певний час захоплювався філософією Фрідріха Шляєрмахера, вважаючи, що в сенсі створення «натуральної релігії» Штраус і Шляєрмахер доповнюють один одного. Одначе за мірою проникнення у сутність питання Енгельс надавав перевагу Штраусу, що він, за його власними словами, відкрив для нього дорогу до великої філософської спадщини Гегеля.
Младогегельянець
Зробившись шанувальником Гегеля, Енгельс ґрунтовно простудіював його «Філософію історії», про яку говорив, що вона ніби вичитана з його душі. Перехід Енгельса до гегельянства означав новий етап у подоланні ним релігійного світогляду: тріумфуючий, нестримний раціоналізм філософії Гегеля неминуче призводив деяких його учнів до атеїзму. Про свій рішучий і остаточний перехід до атеїстичного світосприйняття Енгельс публічно заявив влітку 1842. Вже на ранньому етапі знайомства з філософією Гегеля він говорив про необхідність з'єднати її з радикальною політичною програмою Людвіга Бьорне (1786—1837) — одного з ідеологів «Молодої Німеччини». У своїй політичній публіцистиці початку 1840-х Енгельс прагнув здійснити цю синтезу, статті «Ретроградні знамення часу», «Реквієм за німецькою „Adelszeitung“», «Ернст Моріц Арндт» свідчать про попередню роботу, виконану Енгельсом з метою вироблення революційно-демократичної програми, а також про вплив на цей процес прогресивних елементів гегелівської філософії.
З младогегельянцями Енгельс зблизився у поворотний для них момент, восени 1841 у Берліні, куди переїхав для проходження військової служби. Прусський уряд, стурбований зростаючою популярністю «лівих» учнів Гегеля, запросив до Берлінського університету Фрідріха Шеллінга (1775—1854), сподіваючись за його допомогою ефектно розвінчати і самого Гегеля, і його надмірно радикальних послідовників. Незабаром університетська авдиторія, де Шеллінг читав свої лекції з «філософії одкровення», стала, за словам Енгельса, ареною, «…що на ній точиться боротьба за панування над громадською думкою Німеччині в політиці та релігії, а отже, за панування над самою Німеччиною…» Сам Енгельс теж долучився до цієї боротьби, закликаючи «…захистити могилу великого вчителі від наруги».
З березня 1842 Енгельс почав співробітничати у «Rheinische Zeitung» («Райнській газеті»), що її редактором з жовтня 1842 став Маркс, який додав газеті революційно-демократичного спрямування. Деякі статті Енгельса («До критики прусських законів про пресу», «Фрідріх-Вільгельм IV, король прусський» тощо) за своїм ідеям близькі до творів Маркса того періоду, а «Фрідріх-Вільгельм» написана під їхнім безпосереднім впливом. Одначе соціалістом Енгельс став тільки у Великій Британії, куди вирушив у комерційних справах батька. Дорогою до Манчестера Енгельс заїхав у Кельн, де зустрівся з Марксом, що прийняв його прохолодно, вбачаючи в ньому одного з лідерів групи «вільних», що на той час перетворилися на сектантський філософський гурток. Незважаючи на це, Маркс і Енгельс домовилися, що Енгельс буде кореспондентом газети у Великій Британії. З цього моменту літературна діяльність Енгельса набула відкрито соціалістичного характеру; перші кореспонденції Енгельса з Великої Британії (листопад 1842) містили глибокий аналіз економічного становища найрозвиненішої капіталістичної держави того часу, боротьби класів і партій у ній, висновок про неминучість соціальної революції, що її головною силою буде британський пролетаріат — продукт «промислового перевороту». Книга Енгельса «Становище робітничої кляси в Англії» (1844) стала, по суті, одним із перших серйозних соціологічних досліджень, багатим на цінний фактичний матеріал і глибокі узагальнення.
Від Гегеля до Фейєрбаха
У Манчестері Енгельс близько зійшовся з діячами соціалістичного та робітничого руху, з ватажком місцевих чартистів робітником-ткачем Джеймсом Лічем. В Британії Енгельс поступово звільнився від свого захоплення гегелівською схемою історичного процесу і став на шлях формування матеріалістичного погляду на історію і суспільство.
Матеріалістична тенденція набувала чимраз відчутнішої форми з кожною новою статтею Енгельса в «Rheinische Zeitung» («Райнській газеті»), а особливо у низці статей для «Schweizerischer Republikaner» («Швайцарського республіканця») за травень—червень 1843, відомих під загальним заголовком «Листи з Лондона». У них Енгельс підходив до ідеї про історичну роль пролетаріату: «…в Англії, — пише він, — спостерігається той чудовий факт, що чим нижче стоїть клас в суспільстві, чим він „неосвіченіший“ у звичному сенсі слова, тим він прогресивніший, тим більшу будучність він має». Енгельс вивчає твори та діяльність британських соціалістів-утопістів, учнів Роберта Оуена, зв'язок їхніх соціалістичних устремлінь з матеріалістичної філософією. У статті «Становище Англії. XVIII століття» (1844) Енгельс відкрито заявив, що вінцем науки XVIII століття був матеріалізм — результат процесу розвитку природничих наук.
1843—1844 роки були роками найбільшого захоплення Енгельса антропологічним матеріалізмом Людвіга Фейєрбаха. Вплив Фейєрбаха помітний у таких статтях Енгельса, як «Становище Англії. Томас Карлайл», «Минуле та сьогодення» та «Начерки до критики політичної економії», написаних 1843 року для «Deutsch-Französische Jahrbücher» («Німецько-французького щорічника»), що його намагалися видавати Маркс і Арнольд Руге. «Ми хочемо, — писав Енгельс в цей період, — усунути все, що оголошує себе надприродним і надлюдським, і тим самим усунути брехливість, бо претензії людського і природного бути надлюдським і надприродним є корінь всієї неправди і брехні». З матеріалістичних позицій Енгельс критикує аристократичні устремління, елітаризм Карлайля, його культ героїв, культ особистості.
Під впливом творів Оуена та його учнів, спрямованих проти буржуазної політекономії, 1843 року Енгельс сам зайнявся політичною економією і створив «…геніальні, — за словами Маркса, — начерки до критики економічних категорій…». Маркс зазначав, що в цих «Начерках» «…були вже сформульовані деякі загальні засади наукового соціалізму». У «Начерках» наукова аналіза економічних процесів перемежовується з етичної критикою капіталізму, сприйнятою Енгельсом від утопічних соціалістів, головним чином Шарля Фур'є. Передбачаючи реальну небезпеку грубих зрівняльних тенденцій в утопічному соціалізмі, Енгельс різко виступив проти «казармового комунізму» бабувістів і піддав критиці «зрівняльний комунізм».
Критикуючи спроби французьких утопістів об'єднати комуністичне вчення з християнством, Енгельс виокремив П'єра Жозефа Прудона і оцінив його книгу «Що таке власність?» Як «…найбільш філософську працю з усього написаного комуністами французькою мовою…». До 1843 в німецькому соціалістичному русі сформувався особливий напрямок — «філософський комунізм», що його лідери Моїсей Гесс, Карл Ґрюн та інші здійснювали своєрідну синтезу французького утопічного соціалізму та німецької філософії. Про вплив цієї групи на світогляд Енгельса свідчить його стаття «Успіхи руху за соціальне перетворення на континенті». Близькість Енгельса до групи Гесса та Ґрюна тривала до весни 1845, коли в його філософській еволюції розпочався період остаточного подолання ідей Фейєрбаха та його учнів, послідовників «філософського комунізму». Проте розбіжність з групою почалася ще 1844 року: на відміну від її теоретиків Енгельс не розумів комунізм як суто логічне завершення класичної філософії, розглядаючи комуністичну доктрину як закономірний результат аналізи класових конфліктів буржуазного суспільства.
Дружба з Марксом
1844 став роком початку тісної дружби між Марксом і Енгельсом. У серпні 1844 Енгельс зустрічався у Парижі з Марксом і вони дійшли висновку про необхідність виступити з книгою проти младогегельянців, що дезорганізують прогресивні сили Німеччини своєю антидемократичною проповіддю ролі ідей і видатних особистостей — носіїв цих ідей — у розвитку суспільства. Таку книгу вони написали, і 1845 року вона вийшла друком під назвою «Святе сімейство, або Критика критичної критики. Проти Бруно Бауера і компанії». Цією книгою Маркс і Енгельс ніби підсумували спільний процес подолання ідеалізму у своєму світогляді, виступили як послідовні войовничі матеріалісти і безпосередньо підійшли до основної ідеї матеріалістичного розуміння історії — думки про вирішальне значення способу виробництва в житті суспільства, до тези про всесвітньо-історичну роль пролетаріату як творця нового комуністичного суспільства.
Під час свого десятиденного перебування у Парижі Енгельс почав співпрацювати у німецькомовній газеті «Vorwärts» («Вперед»), на сторінках якої опублікував дві статті: «Становище Англії. Англійська конституція» і «Становище Англії. XVIII століття», де торкнувся проблеми відчуження. Тут відчувається безсумнівний вплив статей Маркса «До жидівського питання» і «Економічно-філософських рукописів», що з ними Енгельс, напевне, ознайомився у Парижі. Згодом Енгельс ніколи не повертався до проблеми відчуження.
З вересня 1844 Енгельс у Німеччині займався організацією пропаганди комунізму. У листах до Маркса в цей період Енгельс говорив про необхідність створення фундаментальних праць як теоретичної основи комуністичного вчення. У квітні 1845 Енгельс переїхав до Брюсселя до Маркса, де обидва почали розробку теоретичного фундаменту їхнього майбутнього вчення. «Коли ми навесні 1845 знову зустрілися в Брюсселі, — згадував потім Енгельс, — Маркс … вже завершив у головних рисах розвиток своєї матеріалістичної теорії історії, і ми взялися за детальну розробку цих нових поглядів у найрізноманітніших напрямках». З вересня 1845 до літа 1846 Маркс і Енгельс працювали над «Німецькою ідеологією», завершуючи критику младогегельянства в його останній формі — анархістського індивідуалізму Штірнера, показуючи непослідовність матеріалізму Фейєрбаха і реакційно-утопічну спрямованість модного у гурті німецької інтелігенції «істинного соціалізму». У «Німецькій ідеології» Маркс і Енгельс вперше дали розгорнутий виклад головних засад комунізму, сформулювали основи вчення про суспільні формації.
Німецький комунізм
Паралельно з теоретичною роботою у Брюсселі Маркс і Енгельс взялися до організації революційної партії. 1846 вони створили Комуністичний кореспондентський комітет, закликаючи своїх прихильників в інших країнах формувати подібні комітети для встановлення постійного зв'язку між різними соціалістичними і комуністичними організаціями і в перспективі — створення комуністичної партії. Прагнучи збагатити робітничий і соціалістичний рух науковою теорією і очистити його від дрібнобуржуазних й утопічних тенденцій, Маркс і Енгельс розгорнули боротьбу проти Вільгельма Вайтлінга (1808—1871) й «істинного соціалізму». У серпні 1846 Енгельс у Парижі виконали значну теоретичну й організаційну роботу з німецькими робітниками, членами «Союзу справедливих». У 1847 Маркс і Енгельс реорганізували «Союз справедливих» у «Союз комуністів», що став прообразом комуністичної партії. Після першого конгресу «Союзу комуністів» у червні 1847 програмні питання революційної боротьби пролетаріяту стали головним предметом уваги Маркса і Енгельса. Саме у цей період Енгельс працював над «Основними засадами комунізму», що стали проектом програми «Союзу комуністів» і лягли в основу «Маніфесту комуністичної партії». У «Маніфесті» марксизм представлений як цільний світогляд у єдності трьох його складових частин — політичної економії, філософії та наукового соціалізму. «Маніфест» дав визначення комунізму як асоціації, «…в якій вільний розвиток кожного є умовою вільного розвитку всіх».
Першою серйозною історичною перевіркою життєздатності нового — марксистського — світогляду стала революція 1848-49, яка продемонструвала, що науковий комунізм є цілісним вченням, здатним вірно оцінити розстановку класових сил у світі, позиції різних партій і класів, закономірності їхньої боротьби і наслідки цієї боротьби. 1 червня 1848 в Кьольні вийшло перше число «Neue Rheinische Zeitung» («Нової Райнської газети»), задуманої Марксом і Енгельсом як орган демократії, що "…висуває всюди, по кожному окремому випадку, свій специфічний пролетарський характер… ". У своїх статтях, що майже щодня з'являлися у «Neue Rheinische Zeitung», Енгельс проаналізував сутність різних класів і партій та їхні позиції в німецькій революції, показав місце і значення в ній національно-визвольних рухів і приділив особливу увагу розгляду питань революційної тактики збройної боротьби. З травня 1849 репресії прусської влади унеможливили видання «Neue Rheinische Zeitung», і Енгельс поїхав до Південної Німеччини (Пфальц, Баден), де брав участь у повстанському русі. У листопаді 1849 він переїхав до Лондона, де разом з Марксом почав видавати теоретичний журнал «Neue Rheinische Zeitung. Politsch-ökonomische Revue» («Нова Рейнська газета. Політико-економічний огляд»), а також допомагав Марксу в реорганізації «Союзу комуністів». У цей період головним предметом наукових інтересів Енгельса був аналіз досвіду революцій і масових народних рухів, подальша розробка революційної теорії. Він написав «Німецьку селянську війну», де з позицій матеріалістичного розуміння історії досліджував соціально-економічні причини селянської війни 1524—1526 років і показував витоки тогочасної політичної та релігійної боротьби. У 1851—1852 вийшла робота Енгельса «Революція і контрреволюція у Німеччині», що була філософським аналізом революційних подій 1848—1849 і мала висновки, що мали принципове значення для стратегії і тактики класової боротьби пролетаріату.
Праця Маркса і Енгельс над створенням революційної теорії була узагальнена у написаному ними спільно у березні 1850 документі «Відозва Центрального Комітету до Союзу комуністів» про необхідність організувати самостійну пролетарську партію, що проводила б самостійну революційну політику; сформулювали ідею про безперервну революцію, котра лягла в основу майбутньої ленінської теорії переростання буржуазно-демократичної революції у революцію соціалістичну.
Паралельно з теоретичної діяльністю Маркс і Енгельс продовжували керувати «Союзом комуністів», борючись за революційний характер і самостійність пролетарської партії, проти фракції Вілліха—Шаппера всередині Союзу і її спроб штовхнути союз на шлях змов і передчасних виступів, проти грубого зрівняльного «казарменого» комунізму. На засіданні Центрального Комітету спілки 15 вересня 1850 «Союз комуністів» розколовся, незважаючи на всі зусилля Маркса і Енгельса запобігти розколу, а в листопаді 1852 його було оголошено розпущеним.
Комерсант і публіцист
1850 року Енгельс почав працювати в торговельній фірмі «Ермен й Енгельс» у Менчестері. Енгельс 12 років надавав матеріальну підтримку Марксу і його родині.
Наприкінці 1850-х Енгельс виявив глибокий інтерес до філософських проблем природничих наук, з'ясовуючи можливість застосувати до них матеріалістичну діалектику, що згодом стало темою його незавершеного твору «Діалектика природи». У цей період Енгельс дійшов висновку, що новітні досягнення природознавства підтверджують основні положення матеріалістичної діалектики. Він намітив принципи нової класифікації наук, що її основу становив взаємний перехід різних форм рухомої матерії. Проблемі матеріалістичної діалектики як наукової методології Енгельс присвятив свою статтю-рецензію, написану з приводу виходу друком 1859 року книги Маркса «До критики політичної економії».
У статтях Енгельса 1850-60-х для «New York Tribune» («Нью-Йоркської трибуни») і «Нової Американської енциклопедії» вперше було викладено матеріалістичну концепцію історії та теорії військової справи, показано залежність військового мистецтва від зростання продуктивних сил і від розвитку суспільних відносин.
В умовах нового підйому робітничого руху в 1860-х, в період діяльності I Інтернаціоналу, Енгельс зробив значний внесок у боротьбу проти непролетарських тенденцій серед робітництва — проти прудонізму, ляссальянства та бакунізму. Одночасно з цим він розробив позитивні ідеї про державу, диктатуру пролетаріату та її революційної партії, про політичну тактику партії, про пролетарський інтернаціоналізм тощо. У брошурі «До житлового питання» (1872—1873) Енгельс, критикуючи прудоністску позицію, доводив, що умови для повного вирішення проблеми можна створити лише після перемоги соціалістичної революції та ствердження соціалістичної власності.
Філософ
1870 року Енгельс вийшов на пенсію, переїхав до Лондона і разом з Марксом очолив Генеральну раду Інтернаціоналу, став автором його найважливіших програмних документів. У передмові до «Німецькій селянській війні» та серії статей під загальною назвою «З емігрантської літератури» початку 1870-х Енгельс завершує ідейний розгром бакунізму й розробляє деякі положення теорії наукового соціалізму, наприклад ідею необхідності для пролетаріату поєднувати економічну та політичну боротьбу з серйозної теоретичною роботою. Увага Маркса і Енгельса до теоретичного боку партійної програми наочно проявилася під час Готського об'єднавчого з'їзду німецької соціал-демократії, в результаті якого утворився блок ляссальянців й айзенахців. Не заперечуючи в принципі проти такого блоку, Маркс і Енгельс піддали серйозній критиці спотворення в програмі партії, її ненауковість і розробили під час полеміки з соціал-демократичними «теоретиками» низку фундаментальних положень революційної теорії: про диктатуру пролетаріату і демократію, про сутність перехідного періоду, про фази розвитку комуністичного суспільства. Підсумки цієї полеміки викладено у творі Маркса «Критика Готської програми» (1875, опублікована після смерті автора 1891) та пов'язаних з нею листах Енгельса до Августа Бебеля (1840—1913).
Між Марксом і Енгельсом встановився своєрідний поділ праці. Маркс створював економічну теорію, Енгельс працював головним чином на філософську тематику. «Анти-Дюрінг» Енгельса, написаний у цей період, має винятково важливе місце у марксистській філософії і є одним зі зразків розвитку та послідовного проведення матеріалізму й розробки матеріалістичної діалектики. Майже одночасно з «Анти-Дюрінгом» Енгельс пише іншу свою велику філософську книгу — «Діалектика природи», що залишилася незавершеною у зв'язку зі смертю Маркса і роботою Енгельса над завершенням і виданням «Капіталу». Рукопис «Діалектики природи» був виданий 1925 року. Незважаючи на фрагментарний характер рукопису, він має цінне методологічне значення. У творі Енгельса можна відзначити три кола проблем: природознавство і філософія; класифікація наук і прояв у них діалектичних закономірностей; критика агностицизму, ідеалізму та метафізики в природознавстві. Одним з важливих питань, що стоїть у центрі «Діалектики природи» (так само як і «Анти-Дюрінга»), є розробка предмету діалектичного матеріалізму і взаємозв'язків між діалектикою, логікою і теорією пізнання, а також діалектичної методи, що поєднує в собі діалектику, логіку та теорію пізнання. У цьому ракурсі Енгельс розглядає основне питання філософії (що первинне — матерія чи свідомість?), основні закони діалектики та категорії діалектичної логіки. У «Діалектиці природи» Енгельс з позицій принципу єдности простору та часу як основної форми буття матерії намалював діалектико-матеріалістичну картину світу, що незважаючи на застарілість окремих її деталей з точки зору сучасної науки, залишається цінною методологічною основою подальшого розвитку наукової думки. Аналіза «Анти-Дюрінга» і «Діалектики природи» спростовує твердження про те, ніби Енгельса можна розглядати лише як популяризатора (і навіть вульгаризатора) філософських ідей Маркса. Енгельс має велику заслугу в систематизації єдиної діалектико-матеріалістичної філософії науки і в науковому обґрунтуванні її фундаментальних принципів.
Після смерти Маркса (1883) роль Енгельса як ватажка європейського робітничого руху набула особливого значення. Паралельно з діяльністю у II Інтернаціоналі Енгельс виконував титанічну працю, готуючи до друку 2-й і 3-й томи «Капіталу» (вийшли у 1885 і 1894 відповідно). У цей самий період він написав книгу «Початок родини, приватної власності і держави». Значне місце в ній займає проблема майбутнього моногамної сім'ї, приватної власності, суспільних класів і держави, їхньої трансформації у комуністичне суспільство.
Ще одним великим твором Енгельса є «Людвіг Фейєрбах і кінець німецької класичної філософії» (1888). Головна мета її полягає у захисті філософії матеріалізму. Енгельс показує історично прогресивне значення філософії Фейєрбаха, простежує протягом всієї історії філософії партійність філософії, систематизує основні положення діалектичного (історичного) матеріалізму. На відміну від попередніх робіт (своїх і Маркса), в «Людвізі Фейєрбасі…» Енгельс робить акцент на дослідженні надбудовних явищ — філософії, етики, релігії тощо, відзначає активну роль надбудови, її відносну самостійність і вплив на суспільний розвиток.
Подібний зсув акценту ще більш характерний для Енгельсових «Листів про історичний матеріалізм». Основний їхній пафос — прагнення захистити живий дух марксистського вчення від вульгаризації та зведення його до економічного матеріалізму та детермінізму. У листі до Йозефа Блоха (1871—1936) Енгельс писав:
![]() | «…Згідно з матеріалістичним розумінням історії в історичному процесі визначальним моментом в кінцевому підсумку є творення і відтворення дійсного життя. Ні я, ні Маркс більшого ніколи не твердили. А якщо будь-хто перекручує це положення в тому розумінні, що економічний момент є нібито єдино визначальним моментом, то він перетворює це твердження в беззмістовну, абстрактну, безглузду фразу». | ![]() |
Енгельс різко критикує спроби перетворити матеріалістичне розуміння історії з методи дослідження на плаский шаблон, що «рятує» вченого від потреби у кожному окремому випадку виходити з конкретного фактичного матеріалу. 27 жовтня 1890 Енгельс писав Конраду Шмідту (1863—1932):
![]() | «…наше розуміння історії є насамперед керівництво до вивчення, а не підойма для конструювання на манір гегельянства.». | ![]() |
У «Листах» Енгельс демонструє неспокій за майбутнє марксизму, який ще за життя одного з його основоположників стали всіляко «перекладати» та квапливо «впроваджувати». В листі до Блоха читаємо:
![]() | «На жаль, частенько думають, що нову теорію цілком зрозуміли і можуть її застосовувати зараз же, як тільки засвоєно основні положення, та й то не завжди правильно. І це я можу закинути багатьом з нових „марксистів“; адже через це також виникла дивовижна плутанина…». | ![]() |
Останні роки життя
В останні роки життя Енгельс особливо багато уваги приділяв справі міжнародного згуртування пролетаріату: керував підготовкою міжнародного конгресу соціалістів (Париж, 1889) і домігся гегемонії марксизму у створеному на конгресі об'єднанні соціалістичних партій — II Інтернаціоналі. 1894 року здоров'я Енгельса різко погіршилося. Він помер від раку стравоходу 5 серпня 1895, щойно розпочавши роботу над 4-м томом «Капіталу» (виданим пізніше Карлом Кауцьким (1854—1938) під назвою «Теорії додаткової вартості»). За його заповітом, тіло Енгельса піддали кремації; а урну з прахом опустили в море поблизу Істборну (Англія) — улюбленого місця відпочинку Енгельса.
Примітки
- Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- Encyclopædia Britannica
- SNAC — 2010.
- Энгельс Фридрих // Большая советская энциклопедия: [в 30 т.] / под ред. А. М. Прохорова — 3-е изд. — Москва: Советская энциклопедия, 1969.
- CONOR.Sl
- Pas L. v. Genealogics — 2003.
- BeWeB
- Authority file of the National Library of Uruguay
Твори
- Начерки до критики політекономії (Umrisse zu einer Kritik der Nationalökonomie, 1844)
- Становище робітничого класу в Англії 1844 року (Die Lage der arbeitenden Klasse in England, 1845)
- Німецька ідеологія [у співавторстві з Карлом Марксом; вперше опублікована 1932 року після смерти обох авторів] (Die deutsche Ideologie, 1845)
- Святе сімейство [у співавторстві з Карлом Марксом] (Die heilige Familie, 1845)
- Основні засади комунізму (Grundsätze des Kommunismus, 1847)
- Маніфест комуністичної партії [у співавторстві з Карлом Марксом] (Manifest der Kommunistischen Partei, 1848)
- Німецька селянська війна (Der deutsche Bauernkrieg, 1850)
- Революція і контрреволюція в Німеччині (Revolution und Konterrevolution in Deutschland, 1851—1852)
- Історія Ірландії (Die Geschichte Irlands, 1870)
- Анти-Дюрінг (Anti-Dühring, 1878)
- Початок родини, приватної власності і держави (Der Ursprung der Familie, des Privateigenthums und des Staats, 1884)
- Людвіг Фейєрбах і кінець німецької класичної філософії (Ludwig Feuerbach und der Ausgang der klassischen deutschen Philosophie, 1886)
- Розвиток соціалізму від утопії до науки (Die Entwicklung des Sozialismus von der Utopie zur Wissenschaft, 1888)
- Діалектика природи (Dialektik der Natur, 1873—1886)
- До історії раннього християнства (Zur Geschichte des Urchristentums, 1894)
Видання українською
- Карл Маркс і Фрідріх Енгельс. Комуністичний маніфест / Пер. з нім. — Клівленд: Виданє Української федерації Американської соціалїстичної партії, 1917. — 60 стор.
- Фрідріх Енгельс. Розвиток соціялїзму від утопії до науки / Пер. з нім. М.Лозинський. — Вінніпег: Накладом «Робочого народа», 1917. — 60 стор.
- Фрідріх Енгельс. Основні засади комунїзму. / Пер. з нім. і передм. В.Левинського. — Вінніпег: Накладом «Робочого народа», 1918.
- Фрідріх Енгельс. Початок родини, приватної власности і держави (на підставі дослідів Л. Г. Моргана). — Нью-Йорк: Виданє Української федерації Американської соціалїстичної партії, 1919. — 192 стор.
- Карл Маркс і Фрідріх Енгельс. Про диктатуру пролетаріяту (зібрав Е.Дран) / Пер. з нім. С.Вікула. — Берлін-Київ, 1921. — 32 стор.
- Фрідріх Енгельс. Походження родини, приватної власності й держави / Пер. з нім. — Харків: Державне видавництво України, 1925. — 122 стор.
- Фрідріх Енгельс. Німецька селянська війна / Пер. з нім. — Харків: Державне видавництво України, 1928.
- Карл Маркс і Фрідріх Енгельс. Фоєрбах (з «Німецької ідеології») / Пер. з нім. П.Бензя. — Харків—Київ: Державне видавництво України, 1930. — 138 стор.
- Карл Маркс і Фрідріх Енгельс. Вибрані листи / Уклав В. В. Адоратський. Переклав О.Соболів. — Харків: Партвидав «Пролетар», 1931.
- Фрідріх Енгельс. Становище робітничої кляси в Англії 1844 року / Пер. з нім. О.Соболева. — Харків: Партвидав «Пролетар», 1932. — 321 стор.
- Фрідріх Енгельс. Анти-Дюрінг. Переворот пана Євгена Дюрінга в науці / Пер. з нім. — Харків: Партвидав «Пролетар», 1932.
- Фрідріх Енгельс. Розвиток соціалізму від утопії до науки / Пер. з нім. — Харків—Одеса: Партвидав «Пролетар», 1932.
- Карл Маркс і Фрідріх Енгельс. Про релігію / Пер. з рос. — Київ: Видавництво політичної літератури України, 1965.
- Карл Маркс і Фрідріх Енгельс. З ранніх творів / Пер. з рос. — Київ: Видавництво політичної літератури України, 1973. — 602 стор.
- Карл Маркс і Фрідріх Енгельс. Про мистецтво / Пер. з рос. — Київ: «Мистецтво», 1978.
- Фрідріх Енгельс. Листи про історичний матеріалізм 1890—1894. — Київ: Видавництво політичної літератури України, 1980. — 31 с.
- Карл Маркс і Фрідріх Енгельс. Маніфест комуністичної партії / Пер. з нім. — Київ: «Вперед», 2010. — 56 стор.
Література
- Й. Багмут, П. Шморгун. Видання творів К. Маркса і Ф. Енгельса на Україні. Біб. покажч. Вид. 2-ге, доп. — Харків: Ред.вид. від. кн. палати УРСР, 1965.
- М. М. Варварцев. Енгельс Фрідріх // Енциклопедія історії України. — Т. 3: Е-Й / Редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. НАН України. Інститут історії України. — Київ: «Наукова думка», 2005. — Стор. 38-39.
- А. Кудряченко. Енгельс Фрідріх // Політична енциклопедія. Редкол.: Ю. Левенець (голова), Ю. Шаповал (заст. голови) та ін. — К.: Парламентське видавництво, 2011. — с.242
- М. Т. Иовчук (рук. авт. коллектива) и др. Ф.Энгельс и современные проблемы философии марксизма. — Москва: «Мысль», 1971.
- Г. Шитлер. Энгельс Фридрих // «Философская энциклопедия». — Т. 5. / Ред. коллект.: Ф. В. Константинов (главный редактор) и др. Институт философии АН СССР. — Москва: «Советская энциклопедия», 1971. — С. 558—563.
- Terrell Carver. Engels (1984).
- Terrell Carver. Marx and Engels: The Intellectual Relationship (1984).
- W. O. Henderson. The Life of Friedrich Engels (1976).
- Samuel Hollander. Friedrich Engels and Marxian Political Economy (2011).
- J. D. Hunley. Friedrich Engels: A Reinterpretation of His Life and Thought (1991).
- Tristram Hunt. Marx's General: The Revolutionary Life of Friedrich Engels (2010).
- Gareth Stedman Jones. Engels, Friedrich // Tom Bottomore (ed.). A Dictionary of Marxist Thought (2nd edition). Oxford: Blackwell Publishers Ltd., 1991. Pp. 176—177.
- Karl Kautsky. Friedrich Engels: sein Leben, sein Wirken, sein Schriften (1887).
- Georges Labica, Mireille Delbraccio et al. Friedrich Engels, savant et révolutionnaire (1997).
- Vera Machackova. Der junge Engels und die Literatur, 1838—1844 (1961).
- Steven Marcus. Engels, Manchester, and the Working Class (1974).
- Gustav Mayer. Friedrich Engels: sein Biographie (1920).
- David McLellan. Engels (1977).
Див. також
Посилання
Вікіцитати містять висловлювання від або про: Фрідріх Енгельс |
Твори Енгельса
- Про пролетаріят (1845) [Архівовано 18 грудня 2013 у Wayback Machine.]
- Основні засади комунїзму (1847) [Архівовано 10 липня 2015 у Wayback Machine.]
- Маніфест комуністичної партії (1848) [Архівовано 24 жовтня 2013 у Wayback Machine.]
- Справедлива заробітна платня за справедливу працю (1881) [Архівовано 13 травня 2014 у Wayback Machine.]
- Закон заробітної платні (1881) [Архівовано 29 квітня 2014 у Wayback Machine.]
- Походження родини, приватної власности і держави (1884) [Архівовано 24 жовтня 2013 у Wayback Machine.]
- Людвіг Фейербах і кінець німецької класичної філософії (1888) [Архівовано 23 жовтня 2013 у Wayback Machine.]
- Листи про історичний матеріалізм 1890—1894 рр. [Архівовано 7 січня 2012 у Wayback Machine.]
Про нього
- Енгельс (Engels) Фрідріх // Україна в міжнародних відносинах. Енциклопедичний словник-довідник. Випуск 5. Біографічна частина: А-М / Відп. ред. М. М. Варварцев. — К.: Ін-т історії України НАН України, 2014. — с.152-153
- Мочерний С., Скотний В. Енгельс (Engels) Фрідріх // Економічна енциклопедія: в трьох томах. Т. 1. / Редкол.: С. В. Мочерний (відп. ред.) – К.: Видавничий центр «Академія», 2000. с. 498-501. (Т. 1)
- Всеволод Голубничий. Енгельс про Україну й українців (1957). [Архівовано 2 січня 2014 у Wayback Machine.]
- Дмитро Донцов. Енгельс, Маркс і Ляссаль про неісторичні нації (1914). [Архівовано 29 жовтня 2013 у Wayback Machine.]
- Роман Роздольський. Фрідріх Енгельс про Україну (1927). [Архівовано 7 січня 2012 у Wayback Machine.]
- Шерон Сміт. Енґельс і походження пригноблення жінок (1997). [Архівовано 14 березня 2016 у Wayback Machine.]
- Адальберт Фоґараші. Природа й суспільство у Маркса та Енґельса (1929). [Архівовано 20 листопада 2021 у Wayback Machine.]
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Nejtralnist ciyeyi statti pid sumnivom Bud laska oznajomtesya z vidpovidnim obgovorennyam ta za mozhlivosti vipravte nedoliki kviten 2024 Fridrih Engels Engels nim Friedrich Engels 28 listopada 1820 m Barmen nini Vuppertal Nimechchina 5 serpnya 1895 London nimeckij pidpriyemec politichnij diyach filosof istorik publicist odin z osnovopolozhnikiv marksizmu Pershij sistematizator ta vidavec tvoriv Karla Marksa jogo drug ta soratnik Fridrih Engelsnim Friedrich EngelsZahidna filosofiyaEngels u travni 1877 r Narodzhennya28 listopada 1820 1820 11 28 1 2 Barmen d Yulih Kleve Berg Korolivstvo Prussiya 4 Smert5 serpnya 1895 1895 08 05 1 2 74 roki London Spoluchene Korolivstvo 4 rak stravohoduGromadyanstvo piddanstvo Korolivstvo PrussiyaNacionalnistnimecZnannya movnimecka 1 5 i anglijskaIm ya pri narodzhenniFridrih EngelsDiyalnistekonomist socialnij naukovec politichnij teoretik pismennik revolyucioner sociolog aktivist za prava zhinok zhurnalistChlenPershij InternacionalShkola TradiciyamarksizmOsnovni interesipolitika ekonomika filosofiya sociologiya istoriya klasova borotba vijskova spravaZnachni ideyizasnovnik marksizmu razom iz Marksom vidchuzhennya ekspluataciya Manifest komunistichnoyi partiyi Kapital materialistichnij poglyad na istoriyuVplinuvKarl Kauckij Lenin Roza Lyuksemburg Mao Czedun Stalin Trockij AltyusserAlma materBerlinskij universitet d Zaznav vplivuGegel David Rikardo Adam Smit Fejyerbah Fur yeViznachnij tvirManifest komunistichnoyi partiyi d i dIstorichnij periodFilosofiya XIX stolittyaPartiyaSoyuz komunistivKonfesiyaateyizmBatkod 6 Matid 6 Fridrih Engels u Vikishovishi Vislovlyuvannya u Vikicitatah Roboti u VikidzherelahZhittyepisPeriodizaciyu zhittya i tvorchosti Engelsa mozhna podiliti na tri osnovni etapi sho bagato v chomu zbigayutsya zi zagalnoyu periodizaciyeyu yevropejskoyi istoriyi XIX stolittya j istoriyi marksistskogo vchennya do revolyuciyi 1848 roku vid revolyuciyi 1848 do Parizkoyi komuni 1871 roku pislya Parizkoyi Komuni pislya smerti Marksa Molodi lita Narodivsya u misti Barmeni Rejnska provinciya Prussiya u rodini bagatogo tekstilnogo fabrikanta Fridriha Engelsa starshogo 1796 1860 Jogo matir zvali Elizabet Franciska Mavriciya do shlyubu van Gaar Fridrih buv najstarshim z siniv Primikayuchi do vkraj fanatichnogo napryamku protestantizmu piyetizmu Engelsiv batko pragnuv vihovati sina v dusi pobozhnosti ta religijnogo smirennya Cya atmosfera otochuvala molodogo Engelsa u sim yi i v Elberfeldskij gimnaziyi kudi vin vstupiv 1834 roku Prote religijne vihovannya vsuperech nadiyam batka ne zrobilo Engelsa dobrim hristiyaninom uzhe v yuni roki Engels perejnyavsya volelyubnim antiklerikalnim duhom 1838 roku za napolyagannyam batka sho bazhav shvidshe doluchiti sina do svoyeyi komerciyi Engels vidbuv do Bremena de vstupiv do odniyeyi z velikih torgovih kontor Ne vidchuvayuchi osoblivogo interesu do komerciyi u Bremeni Engels bilshe zajmavsya literaturoyu mistectvom movami muzikoyu sportom Tut vin poznajomivsya z tvorami Yakoba Beme 1575 1624 mistichna dialektika yakogo spravila na yunaka znachne vrazhennya Z 1839 Engels stav spivrobitnichati v Telegraph fur Deutschland Nimeckij telegraf drukovanomu organi Molodoyi Nimechchini Intelektualna atmosfera Molodoyi Nimechchini prosyaknuta duhom francuzkogo ta nimeckogo Prosvitnictva yaknajkrashe vidpovidala nastroyam yunogo Engelsa Odna z pershih jogo statej u Telegraph Listi z Vuppertalya nibi poyednuvala jogo vnutrishnyu polemiku z piyetizmom i religijnim fanatizmom Proces podolannya Engelsom religijnogo svitoglyadu znachno priskorila kniga Zhittya Isusa Davida Shtrausa uchnya Georga Gegelya zmusivshi zadumatisya nad protirichchyami Svyatogo Pisma Rozcharuvavshis u svyatosti Bibliyi 18 richnij Engels prodovzhiv religijni poshuki ta pevnij chas zahoplyuvavsya filosofiyeyu Fridriha Shlyayermahera vvazhayuchi sho v sensi stvorennya naturalnoyi religiyi Shtraus i Shlyayermaher dopovnyuyut odin odnogo Odnache za miroyu proniknennya u sutnist pitannya Engels nadavav perevagu Shtrausu sho vin za jogo vlasnimi slovami vidkriv dlya nogo dorogu do velikoyi filosofskoyi spadshini Gegelya Mladogegelyanec Zrobivshis shanuvalnikom Gegelya Engels gruntovno prostudiyuvav jogo Filosofiyu istoriyi pro yaku govoriv sho vona nibi vichitana z jogo dushi Perehid Engelsa do gegelyanstva oznachav novij etap u podolanni nim religijnogo svitoglyadu triumfuyuchij nestrimnij racionalizm filosofiyi Gegelya neminuche prizvodiv deyakih jogo uchniv do ateyizmu Pro svij rishuchij i ostatochnij perehid do ateyistichnogo svitosprijnyattya Engels publichno zayaviv vlitku 1842 Vzhe na rannomu etapi znajomstva z filosofiyeyu Gegelya vin govoriv pro neobhidnist z yednati yiyi z radikalnoyu politichnoyu programoyu Lyudviga Borne 1786 1837 odnogo z ideologiv Molodoyi Nimechchini U svoyij politichnij publicistici pochatku 1840 h Engels pragnuv zdijsniti cyu sintezu statti Retrogradni znamennya chasu Rekviyem za nimeckoyu Adelszeitung Ernst Moric Arndt svidchat pro poperednyu robotu vikonanu Engelsom z metoyu viroblennya revolyucijno demokratichnoyi programi a takozh pro vpliv na cej proces progresivnih elementiv gegelivskoyi filosofiyi Z mladogegelyancyami Engels zblizivsya u povorotnij dlya nih moment voseni 1841 u Berlini kudi pereyihav dlya prohodzhennya vijskovoyi sluzhbi Prusskij uryad sturbovanij zrostayuchoyu populyarnistyu livih uchniv Gegelya zaprosiv do Berlinskogo universitetu Fridriha Shellinga 1775 1854 spodivayuchis za jogo dopomogoyu efektno rozvinchati i samogo Gegelya i jogo nadmirno radikalnih poslidovnikiv Nezabarom universitetska avditoriya de Shelling chitav svoyi lekciyi z filosofiyi odkrovennya stala za slovam Engelsa arenoyu sho na nij tochitsya borotba za panuvannya nad gromadskoyu dumkoyu Nimechchini v politici ta religiyi a otzhe za panuvannya nad samoyu Nimechchinoyu Sam Engels tezh doluchivsya do ciyeyi borotbi zaklikayuchi zahistiti mogilu velikogo vchiteli vid narugi Z bereznya 1842 Engels pochav spivrobitnichati u Rheinische Zeitung Rajnskij gazeti sho yiyi redaktorom z zhovtnya 1842 stav Marks yakij dodav gazeti revolyucijno demokratichnogo spryamuvannya Deyaki statti Engelsa Do kritiki prusskih zakoniv pro presu Fridrih Vilgelm IV korol prusskij tosho za svoyim ideyam blizki do tvoriv Marksa togo periodu a Fridrih Vilgelm napisana pid yihnim bezposerednim vplivom Odnache socialistom Engels stav tilki u Velikij Britaniyi kudi virushiv u komercijnih spravah batka Dorogoyu do Manchestera Engels zayihav u Keln de zustrivsya z Marksom sho prijnyav jogo proholodno vbachayuchi v nomu odnogo z lideriv grupi vilnih sho na toj chas peretvorilisya na sektantskij filosofskij gurtok Nezvazhayuchi na ce Marks i Engels domovilisya sho Engels bude korespondentom gazeti u Velikij Britaniyi Z cogo momentu literaturna diyalnist Engelsa nabula vidkrito socialistichnogo harakteru pershi korespondenciyi Engelsa z Velikoyi Britaniyi listopad 1842 mistili glibokij analiz ekonomichnogo stanovisha najrozvinenishoyi kapitalistichnoyi derzhavi togo chasu borotbi klasiv i partij u nij visnovok pro neminuchist socialnoyi revolyuciyi sho yiyi golovnoyu siloyu bude britanskij proletariat produkt promislovogo perevorotu Kniga Engelsa Stanovishe robitnichoyi klyasi v Angliyi 1844 stala po suti odnim iz pershih serjoznih sociologichnih doslidzhen bagatim na cinnij faktichnij material i gliboki uzagalnennya Vid Gegelya do Fejyerbaha U Manchesteri Engels blizko zijshovsya z diyachami socialistichnogo ta robitnichogo ruhu z vatazhkom miscevih chartistiv robitnikom tkachem Dzhejmsom Lichem V Britaniyi Engels postupovo zvilnivsya vid svogo zahoplennya gegelivskoyu shemoyu istorichnogo procesu i stav na shlyah formuvannya materialistichnogo poglyadu na istoriyu i suspilstvo Materialistichna tendenciya nabuvala chimraz vidchutnishoyi formi z kozhnoyu novoyu statteyu Engelsa v Rheinische Zeitung Rajnskij gazeti a osoblivo u nizci statej dlya Schweizerischer Republikaner Shvajcarskogo respublikancya za traven cherven 1843 vidomih pid zagalnim zagolovkom Listi z Londona U nih Engels pidhodiv do ideyi pro istorichnu rol proletariatu v Angliyi pishe vin sposterigayetsya toj chudovij fakt sho chim nizhche stoyit klas v suspilstvi chim vin neosvichenishij u zvichnomu sensi slova tim vin progresivnishij tim bilshu buduchnist vin maye Engels vivchaye tvori ta diyalnist britanskih socialistiv utopistiv uchniv Roberta Ouena zv yazok yihnih socialistichnih ustremlin z materialistichnoyi filosofiyeyu U statti Stanovishe Angliyi XVIII stolittya 1844 Engels vidkrito zayaviv sho vincem nauki XVIII stolittya buv materializm rezultat procesu rozvitku prirodnichih nauk 1843 1844 roki buli rokami najbilshogo zahoplennya Engelsa antropologichnim materializmom Lyudviga Fejyerbaha Vpliv Fejyerbaha pomitnij u takih stattyah Engelsa yak Stanovishe Angliyi Tomas Karlajl Minule ta sogodennya ta Nacherki do kritiki politichnoyi ekonomiyi napisanih 1843 roku dlya Deutsch Franzosische Jahrbucher Nimecko francuzkogo shorichnika sho jogo namagalisya vidavati Marks i Arnold Ruge Mi hochemo pisav Engels v cej period usunuti vse sho ogoloshuye sebe nadprirodnim i nadlyudskim i tim samim usunuti brehlivist bo pretenziyi lyudskogo i prirodnogo buti nadlyudskim i nadprirodnim ye korin vsiyeyi nepravdi i brehni Z materialistichnih pozicij Engels kritikuye aristokratichni ustremlinnya elitarizm Karlajlya jogo kult geroyiv kult osobistosti Pid vplivom tvoriv Ouena ta jogo uchniv spryamovanih proti burzhuaznoyi politekonomiyi 1843 roku Engels sam zajnyavsya politichnoyu ekonomiyeyu i stvoriv genialni za slovami Marksa nacherki do kritiki ekonomichnih kategorij Marks zaznachav sho v cih Nacherkah buli vzhe sformulovani deyaki zagalni zasadi naukovogo socializmu U Nacherkah naukova analiza ekonomichnih procesiv peremezhovuyetsya z etichnoyi kritikoyu kapitalizmu sprijnyatoyu Engelsom vid utopichnih socialistiv golovnim chinom Sharlya Fur ye Peredbachayuchi realnu nebezpeku grubih zrivnyalnih tendencij v utopichnomu socializmi Engels rizko vistupiv proti kazarmovogo komunizmu babuvistiv i piddav kritici zrivnyalnij komunizm Kritikuyuchi sprobi francuzkih utopistiv ob yednati komunistichne vchennya z hristiyanstvom Engels viokremiv P yera Zhozefa Prudona i ociniv jogo knigu Sho take vlasnist Yak najbilsh filosofsku pracyu z usogo napisanogo komunistami francuzkoyu movoyu Do 1843 v nimeckomu socialistichnomu rusi sformuvavsya osoblivij napryamok filosofskij komunizm sho jogo lideri Moyisej Gess Karl Gryun ta inshi zdijsnyuvali svoyeridnu sintezu francuzkogo utopichnogo socializmu ta nimeckoyi filosofiyi Pro vpliv ciyeyi grupi na svitoglyad Engelsa svidchit jogo stattya Uspihi ruhu za socialne peretvorennya na kontinenti Blizkist Engelsa do grupi Gessa ta Gryuna trivala do vesni 1845 koli v jogo filosofskij evolyuciyi rozpochavsya period ostatochnogo podolannya idej Fejyerbaha ta jogo uchniv poslidovnikiv filosofskogo komunizmu Prote rozbizhnist z grupoyu pochalasya she 1844 roku na vidminu vid yiyi teoretikiv Engels ne rozumiv komunizm yak suto logichne zavershennya klasichnoyi filosofiyi rozglyadayuchi komunistichnu doktrinu yak zakonomirnij rezultat analizi klasovih konfliktiv burzhuaznogo suspilstva Druzhba z Marksom 1844 stav rokom pochatku tisnoyi druzhbi mizh Marksom i Engelsom U serpni 1844 Engels zustrichavsya u Parizhi z Marksom i voni dijshli visnovku pro neobhidnist vistupiti z knigoyu proti mladogegelyanciv sho dezorganizuyut progresivni sili Nimechchini svoyeyu antidemokratichnoyu propoviddyu roli idej i vidatnih osobistostej nosiyiv cih idej u rozvitku suspilstva Taku knigu voni napisali i 1845 roku vona vijshla drukom pid nazvoyu Svyate simejstvo abo Kritika kritichnoyi kritiki Proti Bruno Bauera i kompaniyi Ciyeyu knigoyu Marks i Engels nibi pidsumuvali spilnij proces podolannya idealizmu u svoyemu svitoglyadi vistupili yak poslidovni vojovnichi materialisti i bezposeredno pidijshli do osnovnoyi ideyi materialistichnogo rozuminnya istoriyi dumki pro virishalne znachennya sposobu virobnictva v zhitti suspilstva do tezi pro vsesvitno istorichnu rol proletariatu yak tvorcya novogo komunistichnogo suspilstva Pid chas svogo desyatidennogo perebuvannya u Parizhi Engels pochav spivpracyuvati u nimeckomovnij gazeti Vorwarts Vpered na storinkah yakoyi opublikuvav dvi statti Stanovishe Angliyi Anglijska konstituciya i Stanovishe Angliyi XVIII stolittya de torknuvsya problemi vidchuzhennya Tut vidchuvayetsya bezsumnivnij vpliv statej Marksa Do zhidivskogo pitannya i Ekonomichno filosofskih rukopisiv sho z nimi Engels napevne oznajomivsya u Parizhi Zgodom Engels nikoli ne povertavsya do problemi vidchuzhennya Z veresnya 1844 Engels u Nimechchini zajmavsya organizaciyeyu propagandi komunizmu U listah do Marksa v cej period Engels govoriv pro neobhidnist stvorennya fundamentalnih prac yak teoretichnoyi osnovi komunistichnogo vchennya U kvitni 1845 Engels pereyihav do Bryusselya do Marksa de obidva pochali rozrobku teoretichnogo fundamentu yihnogo majbutnogo vchennya Koli mi navesni 1845 znovu zustrilisya v Bryusseli zgaduvav potim Engels Marks vzhe zavershiv u golovnih risah rozvitok svoyeyi materialistichnoyi teoriyi istoriyi i mi vzyalisya za detalnu rozrobku cih novih poglyadiv u najriznomanitnishih napryamkah Z veresnya 1845 do lita 1846 Marks i Engels pracyuvali nad Nimeckoyu ideologiyeyu zavershuyuchi kritiku mladogegelyanstva v jogo ostannij formi anarhistskogo individualizmu Shtirnera pokazuyuchi neposlidovnist materializmu Fejyerbaha i reakcijno utopichnu spryamovanist modnogo u gurti nimeckoyi inteligenciyi istinnogo socializmu U Nimeckij ideologiyi Marks i Engels vpershe dali rozgornutij viklad golovnih zasad komunizmu sformulyuvali osnovi vchennya pro suspilni formaciyi Nimeckij komunizm Paralelno z teoretichnoyu robotoyu u Bryusseli Marks i Engels vzyalisya do organizaciyi revolyucijnoyi partiyi 1846 voni stvorili Komunistichnij korespondentskij komitet zaklikayuchi svoyih prihilnikiv v inshih krayinah formuvati podibni komiteti dlya vstanovlennya postijnogo zv yazku mizh riznimi socialistichnimi i komunistichnimi organizaciyami i v perspektivi stvorennya komunistichnoyi partiyi Pragnuchi zbagatiti robitnichij i socialistichnij ruh naukovoyu teoriyeyu i ochistiti jogo vid dribnoburzhuaznih j utopichnih tendencij Marks i Engels rozgornuli borotbu proti Vilgelma Vajtlinga 1808 1871 j istinnogo socializmu U serpni 1846 Engels u Parizhi vikonali znachnu teoretichnu j organizacijnu robotu z nimeckimi robitnikami chlenami Soyuzu spravedlivih U 1847 Marks i Engels reorganizuvali Soyuz spravedlivih u Soyuz komunistiv sho stav proobrazom komunistichnoyi partiyi Pislya pershogo kongresu Soyuzu komunistiv u chervni 1847 programni pitannya revolyucijnoyi borotbi proletariyatu stali golovnim predmetom uvagi Marksa i Engelsa Same u cej period Engels pracyuvav nad Osnovnimi zasadami komunizmu sho stali proektom programi Soyuzu komunistiv i lyagli v osnovu Manifestu komunistichnoyi partiyi U Manifesti marksizm predstavlenij yak cilnij svitoglyad u yednosti troh jogo skladovih chastin politichnoyi ekonomiyi filosofiyi ta naukovogo socializmu Manifest dav viznachennya komunizmu yak asociaciyi v yakij vilnij rozvitok kozhnogo ye umovoyu vilnogo rozvitku vsih Pershoyu serjoznoyu istorichnoyu perevirkoyu zhittyezdatnosti novogo marksistskogo svitoglyadu stala revolyuciya 1848 49 yaka prodemonstruvala sho naukovij komunizm ye cilisnim vchennyam zdatnim virno ociniti rozstanovku klasovih sil u sviti poziciyi riznih partij i klasiv zakonomirnosti yihnoyi borotbi i naslidki ciyeyi borotbi 1 chervnya 1848 v Kolni vijshlo pershe chislo Neue Rheinische Zeitung Novoyi Rajnskoyi gazeti zadumanoyi Marksom i Engelsom yak organ demokratiyi sho visuvaye vsyudi po kozhnomu okremomu vipadku svij specifichnij proletarskij harakter U svoyih stattyah sho majzhe shodnya z yavlyalisya u Neue Rheinische Zeitung Engels proanalizuvav sutnist riznih klasiv i partij ta yihni poziciyi v nimeckij revolyuciyi pokazav misce i znachennya v nij nacionalno vizvolnih ruhiv i pridiliv osoblivu uvagu rozglyadu pitan revolyucijnoyi taktiki zbrojnoyi borotbi Z travnya 1849 represiyi prusskoyi vladi unemozhlivili vidannya Neue Rheinische Zeitung i Engels poyihav do Pivdennoyi Nimechchini Pfalc Baden de brav uchast u povstanskomu rusi U listopadi 1849 vin pereyihav do Londona de razom z Marksom pochav vidavati teoretichnij zhurnal Neue Rheinische Zeitung Politsch okonomische Revue Nova Rejnska gazeta Politiko ekonomichnij oglyad a takozh dopomagav Marksu v reorganizaciyi Soyuzu komunistiv U cej period golovnim predmetom naukovih interesiv Engelsa buv analiz dosvidu revolyucij i masovih narodnih ruhiv podalsha rozrobka revolyucijnoyi teoriyi Vin napisav Nimecku selyansku vijnu de z pozicij materialistichnogo rozuminnya istoriyi doslidzhuvav socialno ekonomichni prichini selyanskoyi vijni 1524 1526 rokiv i pokazuvav vitoki togochasnoyi politichnoyi ta religijnoyi borotbi U 1851 1852 vijshla robota Engelsa Revolyuciya i kontrrevolyuciya u Nimechchini sho bula filosofskim analizom revolyucijnih podij 1848 1849 i mala visnovki sho mali principove znachennya dlya strategiyi i taktiki klasovoyi borotbi proletariatu Pracya Marksa i Engels nad stvorennyam revolyucijnoyi teoriyi bula uzagalnena u napisanomu nimi spilno u berezni 1850 dokumenti Vidozva Centralnogo Komitetu do Soyuzu komunistiv pro neobhidnist organizuvati samostijnu proletarsku partiyu sho provodila b samostijnu revolyucijnu politiku sformulyuvali ideyu pro bezperervnu revolyuciyu kotra lyagla v osnovu majbutnoyi leninskoyi teoriyi pererostannya burzhuazno demokratichnoyi revolyuciyi u revolyuciyu socialistichnu Paralelno z teoretichnoyi diyalnistyu Marks i Engels prodovzhuvali keruvati Soyuzom komunistiv boryuchis za revolyucijnij harakter i samostijnist proletarskoyi partiyi proti frakciyi Villiha Shappera vseredini Soyuzu i yiyi sprob shtovhnuti soyuz na shlyah zmov i peredchasnih vistupiv proti grubogo zrivnyalnogo kazarmenogo komunizmu Na zasidanni Centralnogo Komitetu spilki 15 veresnya 1850 Soyuz komunistiv rozkolovsya nezvazhayuchi na vsi zusillya Marksa i Engelsa zapobigti rozkolu a v listopadi 1852 jogo bulo ogolosheno rozpushenim Komersant i publicist 1850 roku Engels pochav pracyuvati v torgovelnij firmi Ermen j Engels u Menchesteri Engels 12 rokiv nadavav materialnu pidtrimku Marksu i jogo rodini Naprikinci 1850 h Engels viyaviv glibokij interes do filosofskih problem prirodnichih nauk z yasovuyuchi mozhlivist zastosuvati do nih materialistichnu dialektiku sho zgodom stalo temoyu jogo nezavershenogo tvoru Dialektika prirodi U cej period Engels dijshov visnovku sho novitni dosyagnennya prirodoznavstva pidtverdzhuyut osnovni polozhennya materialistichnoyi dialektiki Vin namitiv principi novoyi klasifikaciyi nauk sho yiyi osnovu stanoviv vzayemnij perehid riznih form ruhomoyi materiyi Problemi materialistichnoyi dialektiki yak naukovoyi metodologiyi Engels prisvyativ svoyu stattyu recenziyu napisanu z privodu vihodu drukom 1859 roku knigi Marksa Do kritiki politichnoyi ekonomiyi U stattyah Engelsa 1850 60 h dlya New York Tribune Nyu Jorkskoyi tribuni i Novoyi Amerikanskoyi enciklopediyi vpershe bulo vikladeno materialistichnu koncepciyu istoriyi ta teoriyi vijskovoyi spravi pokazano zalezhnist vijskovogo mistectva vid zrostannya produktivnih sil i vid rozvitku suspilnih vidnosin V umovah novogo pidjomu robitnichogo ruhu v 1860 h v period diyalnosti I Internacionalu Engels zrobiv znachnij vnesok u borotbu proti neproletarskih tendencij sered robitnictva proti prudonizmu lyassalyanstva ta bakunizmu Odnochasno z cim vin rozrobiv pozitivni ideyi pro derzhavu diktaturu proletariatu ta yiyi revolyucijnoyi partiyi pro politichnu taktiku partiyi pro proletarskij internacionalizm tosho U broshuri Do zhitlovogo pitannya 1872 1873 Engels kritikuyuchi prudonistsku poziciyu dovodiv sho umovi dlya povnogo virishennya problemi mozhna stvoriti lishe pislya peremogi socialistichnoyi revolyuciyi ta stverdzhennya socialistichnoyi vlasnosti Filosof 1870 roku Engels vijshov na pensiyu pereyihav do Londona i razom z Marksom ocholiv Generalnu radu Internacionalu stav avtorom jogo najvazhlivishih programnih dokumentiv U peredmovi do Nimeckij selyanskij vijni ta seriyi statej pid zagalnoyu nazvoyu Z emigrantskoyi literaturi pochatku 1870 h Engels zavershuye idejnij rozgrom bakunizmu j rozroblyaye deyaki polozhennya teoriyi naukovogo socializmu napriklad ideyu neobhidnosti dlya proletariatu poyednuvati ekonomichnu ta politichnu borotbu z serjoznoyi teoretichnoyu robotoyu Uvaga Marksa i Engelsa do teoretichnogo boku partijnoyi programi naochno proyavilasya pid chas Gotskogo ob yednavchogo z yizdu nimeckoyi social demokratiyi v rezultati yakogo utvorivsya blok lyassalyanciv j ajzenahciv Ne zaperechuyuchi v principi proti takogo bloku Marks i Engels piddali serjoznij kritici spotvorennya v programi partiyi yiyi nenaukovist i rozrobili pid chas polemiki z social demokratichnimi teoretikami nizku fundamentalnih polozhen revolyucijnoyi teoriyi pro diktaturu proletariatu i demokratiyu pro sutnist perehidnogo periodu pro fazi rozvitku komunistichnogo suspilstva Pidsumki ciyeyi polemiki vikladeno u tvori Marksa Kritika Gotskoyi programi 1875 opublikovana pislya smerti avtora 1891 ta pov yazanih z neyu listah Engelsa do Avgusta Bebelya 1840 1913 Mizh Marksom i Engelsom vstanovivsya svoyeridnij podil praci Marks stvoryuvav ekonomichnu teoriyu Engels pracyuvav golovnim chinom na filosofsku tematiku Anti Dyuring Engelsa napisanij u cej period maye vinyatkovo vazhlive misce u marksistskij filosofiyi i ye odnim zi zrazkiv rozvitku ta poslidovnogo provedennya materializmu j rozrobki materialistichnoyi dialektiki Majzhe odnochasno z Anti Dyuringom Engels pishe inshu svoyu veliku filosofsku knigu Dialektika prirodi sho zalishilasya nezavershenoyu u zv yazku zi smertyu Marksa i robotoyu Engelsa nad zavershennyam i vidannyam Kapitalu Rukopis Dialektiki prirodi buv vidanij 1925 roku Nezvazhayuchi na fragmentarnij harakter rukopisu vin maye cinne metodologichne znachennya U tvori Engelsa mozhna vidznachiti tri kola problem prirodoznavstvo i filosofiya klasifikaciya nauk i proyav u nih dialektichnih zakonomirnostej kritika agnosticizmu idealizmu ta metafiziki v prirodoznavstvi Odnim z vazhlivih pitan sho stoyit u centri Dialektiki prirodi tak samo yak i Anti Dyuringa ye rozrobka predmetu dialektichnogo materializmu i vzayemozv yazkiv mizh dialektikoyu logikoyu i teoriyeyu piznannya a takozh dialektichnoyi metodi sho poyednuye v sobi dialektiku logiku ta teoriyu piznannya U comu rakursi Engels rozglyadaye osnovne pitannya filosofiyi sho pervinne materiya chi svidomist osnovni zakoni dialektiki ta kategoriyi dialektichnoyi logiki U Dialektici prirodi Engels z pozicij principu yednosti prostoru ta chasu yak osnovnoyi formi buttya materiyi namalyuvav dialektiko materialistichnu kartinu svitu sho nezvazhayuchi na zastarilist okremih yiyi detalej z tochki zoru suchasnoyi nauki zalishayetsya cinnoyu metodologichnoyu osnovoyu podalshogo rozvitku naukovoyi dumki Analiza Anti Dyuringa i Dialektiki prirodi sprostovuye tverdzhennya pro te nibi Engelsa mozhna rozglyadati lishe yak populyarizatora i navit vulgarizatora filosofskih idej Marksa Engels maye veliku zaslugu v sistematizaciyi yedinoyi dialektiko materialistichnoyi filosofiyi nauki i v naukovomu obgruntuvanni yiyi fundamentalnih principiv Pislya smerti Marksa 1883 rol Engelsa yak vatazhka yevropejskogo robitnichogo ruhu nabula osoblivogo znachennya Paralelno z diyalnistyu u II Internacionali Engels vikonuvav titanichnu pracyu gotuyuchi do druku 2 j i 3 j tomi Kapitalu vijshli u 1885 i 1894 vidpovidno U cej samij period vin napisav knigu Pochatok rodini privatnoyi vlasnosti i derzhavi Znachne misce v nij zajmaye problema majbutnogo monogamnoyi sim yi privatnoyi vlasnosti suspilnih klasiv i derzhavi yihnoyi transformaciyi u komunistichne suspilstvo She odnim velikim tvorom Engelsa ye Lyudvig Fejyerbah i kinec nimeckoyi klasichnoyi filosofiyi 1888 Golovna meta yiyi polyagaye u zahisti filosofiyi materializmu Engels pokazuye istorichno progresivne znachennya filosofiyi Fejyerbaha prostezhuye protyagom vsiyeyi istoriyi filosofiyi partijnist filosofiyi sistematizuye osnovni polozhennya dialektichnogo istorichnogo materializmu Na vidminu vid poperednih robit svoyih i Marksa v Lyudvizi Fejyerbasi Engels robit akcent na doslidzhenni nadbudovnih yavish filosofiyi etiki religiyi tosho vidznachaye aktivnu rol nadbudovi yiyi vidnosnu samostijnist i vpliv na suspilnij rozvitok Podibnij zsuv akcentu she bilsh harakternij dlya Engelsovih Listiv pro istorichnij materializm Osnovnij yihnij pafos pragnennya zahistiti zhivij duh marksistskogo vchennya vid vulgarizaciyi ta zvedennya jogo do ekonomichnogo materializmu ta determinizmu U listi do Jozefa Bloha 1871 1936 Engels pisav Zgidno z materialistichnim rozuminnyam istoriyi v istorichnomu procesi viznachalnim momentom v kincevomu pidsumku ye tvorennya i vidtvorennya dijsnogo zhittya Ni ya ni Marks bilshogo nikoli ne tverdili A yaksho bud hto perekruchuye ce polozhennya v tomu rozuminni sho ekonomichnij moment ye nibito yedino viznachalnim momentom to vin peretvoryuye ce tverdzhennya v bezzmistovnu abstraktnu bezgluzdu frazu Engels rizko kritikuye sprobi peretvoriti materialistichne rozuminnya istoriyi z metodi doslidzhennya na plaskij shablon sho ryatuye vchenogo vid potrebi u kozhnomu okremomu vipadku vihoditi z konkretnogo faktichnogo materialu 27 zhovtnya 1890 Engels pisav Konradu Shmidtu 1863 1932 nashe rozuminnya istoriyi ye nasampered kerivnictvo do vivchennya a ne pidojma dlya konstruyuvannya na manir gegelyanstva U Listah Engels demonstruye nespokij za majbutnye marksizmu yakij she za zhittya odnogo z jogo osnovopolozhnikiv stali vsilyako perekladati ta kvaplivo vprovadzhuvati V listi do Bloha chitayemo Na zhal chastenko dumayut sho novu teoriyu cilkom zrozumili i mozhut yiyi zastosovuvati zaraz zhe yak tilki zasvoyeno osnovni polozhennya ta j to ne zavzhdi pravilno I ce ya mozhu zakinuti bagatom z novih marksistiv adzhe cherez ce takozh vinikla divovizhna plutanina Ostanni roki zhittya V ostanni roki zhittya Engels osoblivo bagato uvagi pridilyav spravi mizhnarodnogo zgurtuvannya proletariatu keruvav pidgotovkoyu mizhnarodnogo kongresu socialistiv Parizh 1889 i domigsya gegemoniyi marksizmu u stvorenomu na kongresi ob yednanni socialistichnih partij II Internacionali 1894 roku zdorov ya Engelsa rizko pogirshilosya Vin pomer vid raku stravohodu 5 serpnya 1895 shojno rozpochavshi robotu nad 4 m tomom Kapitalu vidanim piznishe Karlom Kauckim 1854 1938 pid nazvoyu Teoriyi dodatkovoyi vartosti Za jogo zapovitom tilo Engelsa piddali kremaciyi a urnu z prahom opustili v more poblizu Istbornu Angliya ulyublenogo miscya vidpochinku Engelsa PrimitkiBibliotheque nationale de France BNF platforma vidkritih danih 2011 d Track Q19938912d Track Q54837d Track Q193563 Encyclopaedia Britannica d Track Q5375741 SNAC 2010 d Track Q29861311 Engels Fridrih Bolshaya sovetskaya enciklopediya v 30 t pod red A M Prohorova 3 e izd Moskva Sovetskaya enciklopediya 1969 d Track Q649d Track Q17378135 CONOR Sl d Track Q16744133 Pas L v Genealogics 2003 d Track Q19847329d Track Q19847326 BeWeB d Track Q77541206 Authority file of the National Library of Uruguay d Track Q126919021TvoriNacherki do kritiki politekonomiyi Umrisse zu einer Kritik der Nationalokonomie 1844 Stanovishe robitnichogo klasu v Angliyi 1844 roku Die Lage der arbeitenden Klasse in England 1845 Nimecka ideologiya u spivavtorstvi z Karlom Marksom vpershe opublikovana 1932 roku pislya smerti oboh avtoriv Die deutsche Ideologie 1845 Svyate simejstvo u spivavtorstvi z Karlom Marksom Die heilige Familie 1845 Osnovni zasadi komunizmu Grundsatze des Kommunismus 1847 Manifest komunistichnoyi partiyi u spivavtorstvi z Karlom Marksom Manifest der Kommunistischen Partei 1848 Nimecka selyanska vijna Der deutsche Bauernkrieg 1850 Revolyuciya i kontrrevolyuciya v Nimechchini Revolution und Konterrevolution in Deutschland 1851 1852 Istoriya Irlandiyi Die Geschichte Irlands 1870 Anti Dyuring Anti Duhring 1878 Pochatok rodini privatnoyi vlasnosti i derzhavi Der Ursprung der Familie des Privateigenthums und des Staats 1884 Lyudvig Fejyerbah i kinec nimeckoyi klasichnoyi filosofiyi Ludwig Feuerbach und der Ausgang der klassischen deutschen Philosophie 1886 Rozvitok socializmu vid utopiyi do nauki Die Entwicklung des Sozialismus von der Utopie zur Wissenschaft 1888 Dialektika prirodi Dialektik der Natur 1873 1886 Do istoriyi rannogo hristiyanstva Zur Geschichte des Urchristentums 1894 Vidannya ukrayinskoyuKarl Marks i Fridrih Engels Komunistichnij manifest Per z nim Klivlend Vidanye Ukrayinskoyi federaciyi Amerikanskoyi socialyistichnoyi partiyi 1917 60 stor Fridrih Engels Rozvitok sociyalyizmu vid utopiyi do nauki Per z nim M Lozinskij Vinnipeg Nakladom Robochogo naroda 1917 60 stor Fridrih Engels Osnovni zasadi komunyizmu Per z nim i peredm V Levinskogo Vinnipeg Nakladom Robochogo naroda 1918 Fridrih Engels Pochatok rodini privatnoyi vlasnosti i derzhavi na pidstavi doslidiv L G Morgana Nyu Jork Vidanye Ukrayinskoyi federaciyi Amerikanskoyi socialyistichnoyi partiyi 1919 192 stor Karl Marks i Fridrih Engels Pro diktaturu proletariyatu zibrav E Dran Per z nim S Vikula Berlin Kiyiv 1921 32 stor Fridrih Engels Pohodzhennya rodini privatnoyi vlasnosti j derzhavi Per z nim Harkiv Derzhavne vidavnictvo Ukrayini 1925 122 stor Fridrih Engels Nimecka selyanska vijna Per z nim Harkiv Derzhavne vidavnictvo Ukrayini 1928 Karl Marks i Fridrih Engels Foyerbah z Nimeckoyi ideologiyi Per z nim P Benzya Harkiv Kiyiv Derzhavne vidavnictvo Ukrayini 1930 138 stor Karl Marks i Fridrih Engels Vibrani listi Uklav V V Adoratskij Pereklav O Soboliv Harkiv Partvidav Proletar 1931 Fridrih Engels Stanovishe robitnichoyi klyasi v Angliyi 1844 roku Per z nim O Soboleva Harkiv Partvidav Proletar 1932 321 stor Fridrih Engels Anti Dyuring Perevorot pana Yevgena Dyuringa v nauci Per z nim Harkiv Partvidav Proletar 1932 Fridrih Engels Rozvitok socializmu vid utopiyi do nauki Per z nim Harkiv Odesa Partvidav Proletar 1932 Karl Marks i Fridrih Engels Pro religiyu Per z ros Kiyiv Vidavnictvo politichnoyi literaturi Ukrayini 1965 Karl Marks i Fridrih Engels Z rannih tvoriv Per z ros Kiyiv Vidavnictvo politichnoyi literaturi Ukrayini 1973 602 stor Karl Marks i Fridrih Engels Pro mistectvo Per z ros Kiyiv Mistectvo 1978 Fridrih Engels Listi pro istorichnij materializm 1890 1894 Kiyiv Vidavnictvo politichnoyi literaturi Ukrayini 1980 31 s Karl Marks i Fridrih Engels Manifest komunistichnoyi partiyi Per z nim Kiyiv Vpered 2010 56 stor LiteraturaJ Bagmut P Shmorgun Vidannya tvoriv K Marksa i F Engelsa na Ukrayini Bib pokazhch Vid 2 ge dop Harkiv Red vid vid kn palati URSR 1965 M M Varvarcev Engels Fridrih Enciklopediya istoriyi Ukrayini T 3 E J Redkol V A Smolij golova ta in NAN Ukrayini Institut istoriyi Ukrayini Kiyiv Naukova dumka 2005 Stor 38 39 A Kudryachenko Engels Fridrih Politichna enciklopediya Redkol Yu Levenec golova Yu Shapoval zast golovi ta in K Parlamentske vidavnictvo 2011 s 242 ISBN 978 966 611 818 2 M T Iovchuk ruk avt kollektiva i dr F Engels i sovremennye problemy filosofii marksizma Moskva Mysl 1971 G Shitler Engels Fridrih Filosofskaya enciklopediya T 5 Red kollekt F V Konstantinov glavnyj redaktor i dr Institut filosofii AN SSSR Moskva Sovetskaya enciklopediya 1971 S 558 563 Terrell Carver Engels 1984 Terrell Carver Marx and Engels The Intellectual Relationship 1984 W O Henderson The Life of Friedrich Engels 1976 Samuel Hollander Friedrich Engels and Marxian Political Economy 2011 J D Hunley Friedrich Engels A Reinterpretation of His Life and Thought 1991 Tristram Hunt Marx s General The Revolutionary Life of Friedrich Engels 2010 Gareth Stedman Jones Engels Friedrich Tom Bottomore ed A Dictionary of Marxist Thought 2nd edition Oxford Blackwell Publishers Ltd 1991 Pp 176 177 Karl Kautsky Friedrich Engels sein Leben sein Wirken sein Schriften 1887 Georges Labica Mireille Delbraccio et al Friedrich Engels savant et revolutionnaire 1997 Vera Machackova Der junge Engels und die Literatur 1838 1844 1961 Steven Marcus Engels Manchester and the Working Class 1974 Gustav Mayer Friedrich Engels sein Biographie 1920 David McLellan Engels 1977 Div takozhKarl Marks Marksizm Dialektichnij materializmPosilannyaVikicitati mistyat vislovlyuvannya vid abo pro Fridrih Engels Tvori Engelsa Pro proletariyat 1845 Arhivovano 18 grudnya 2013 u Wayback Machine Osnovni zasadi komunyizmu 1847 Arhivovano 10 lipnya 2015 u Wayback Machine Manifest komunistichnoyi partiyi 1848 Arhivovano 24 zhovtnya 2013 u Wayback Machine Spravedliva zarobitna platnya za spravedlivu pracyu 1881 Arhivovano 13 travnya 2014 u Wayback Machine Zakon zarobitnoyi platni 1881 Arhivovano 29 kvitnya 2014 u Wayback Machine Pohodzhennya rodini privatnoyi vlasnosti i derzhavi 1884 Arhivovano 24 zhovtnya 2013 u Wayback Machine Lyudvig Fejerbah i kinec nimeckoyi klasichnoyi filosofiyi 1888 Arhivovano 23 zhovtnya 2013 u Wayback Machine Listi pro istorichnij materializm 1890 1894 rr Arhivovano 7 sichnya 2012 u Wayback Machine Pro nogo Engels Engels Fridrih Ukrayina v mizhnarodnih vidnosinah Enciklopedichnij slovnik dovidnik Vipusk 5 Biografichna chastina A M Vidp red M M Varvarcev K In t istoriyi Ukrayini NAN Ukrayini 2014 s 152 153 Mochernij S Skotnij V Engels Engels Fridrih Ekonomichna enciklopediya v troh tomah T 1 Redkol S V Mochernij vidp red K Vidavnichij centr Akademiya 2000 s 498 501 ISBN 966 580 077 9 T 1 Vsevolod Golubnichij Engels pro Ukrayinu j ukrayinciv 1957 Arhivovano 2 sichnya 2014 u Wayback Machine Dmitro Doncov Engels Marks i Lyassal pro neistorichni naciyi 1914 Arhivovano 29 zhovtnya 2013 u Wayback Machine Roman Rozdolskij Fridrih Engels pro Ukrayinu 1927 Arhivovano 7 sichnya 2012 u Wayback Machine Sheron Smit Engels i pohodzhennya prignoblennya zhinok 1997 Arhivovano 14 bereznya 2016 u Wayback Machine Adalbert Fogarashi Priroda j suspilstvo u Marksa ta Engelsa 1929 Arhivovano 20 listopada 2021 u Wayback Machine