Алексій Молчанов (в миру Олексій Молчанов, 5 жовтня 1853 Сарапульський повіт, Вятська губернія — 20 травня 1914, Грузія) — єпископ Відомства православного віросповідання Російської імперії, духовний письменник, проповідник, автор статей з богословських питань. Відомий також тим, що припинив справу за обвинуваченням Григорія Распутіна в хлистовстві.
Але́ксій Молча́нов Олексій Молчанов | ||
![]() | ||
| ||
---|---|---|
4 жовтня 1913 — 20 травня 1914 | ||
Попередник: | Іннокентій Беляєв | |
Наступник: | Пітірім Окнов | |
| ||
17 квітня 1912 — 4 жовтня 1913 | ||
Попередник: | Діонісій Сосновський | |
Наступник: | Варнава Накропін | |
| ||
5 жовтня 1910 — 17 квітня 1912 | ||
Попередник: | Арсеній Стадницький | |
Наступник: | Геннадій Туберозов | |
| ||
26 березня 1905 — 5 листопада 1910 | ||
Попередник: | Ніколай Зіоров | |
Наступник: | Феофан Бистров | |
| ||
10 вересня 1900 — 26 березня 1905 | ||
Попередник: | Антоній Храповицький | |
Наступник: | Феодосій Олтаржевський | |
Альма-матер: | Вятська духовна семінарія, Казанська духовна академія | |
Науковий ступінь: | магістр богослів'я | |
Діяльність: | богослов | |
Народження: | 17 жовтня 1853 Сарапульський повіт, Вятська губернія | |
Смерть: | 2 червня 1914 (60 років) Грузія | |
Діти: | Леонід | |
Чернецтво: | 4 вересня 1899 | |
Єп. хіротонія: | 9 вересня 1900 | |
|
Біографія
Народився в селі Люк, Зав'яловського району Удмуртії (за іншими відомостями — с. Кільмезь Сарапульского повіту Вятської губернії) в багатодітній родині диякона. Навчався в Глазовському духовному училищі, а потім у Вятській духовній семінарії, яку закінчив у 1876 році в числі кращих студентів.
У 1876–1883 роках працював учителем початкової земської школи, служив дяком в одному з храмів Вятської єпархії, завідувачем сільським Кукарським земським училищем.
У 1883 році одружився, але зміг поступити до Казанської духовної академії (КазДА). 21 листопада того ж року був висвячений на диякона в академічній церкві КазДА, а 22 жовтня 1885 року — у священика.
У 1887 році закінчив академію в числі найвидніших студентів. Написав дисертацію на тему «Св. Кипріян Карфагенський і його вчення про Церкву», за яку був удостоєний 19 травня 1888 року Радою академії ступеня магістра богослів'я.
З 1 вересня 1887 року — законовчитель 3-ї Казанської чоловічої гімназії. З 9 листопада 1890 року — законовчитель училища глухонімих дітей. З 12 серпня 1892 року — законовчитель Маріїнської жіночої гімназії, а з 1 січня 1895 року — 1-ї чоловічої гімназії.
У 1897 році втратив дружину, залишившись з малолітнім сином Леонідом.
4 вересня 1899 року в хресній церкві Вознесіння Господнього при заміському архієрейському будинку архієпископом Казанським Арсенієм Брянцевим був пострижений в чернецтво, а на третій день зведений в сан архімандрита і призначений ректором до Казанської духовної семінарії. У тому ж місяці був призначений єпархіальним цензором, а 20 липня 1900 рік а став ректором Казанської духовної академії. 9 вересня того ж року був хіротонізований в єпископа Чистопільського, 1-го вікарія Казанської єпархії.
В 1905 році був обраний почесним членом Казанської духовної академії. 26 березня того ж року отримав самостійну кафедру, ставши єпископом Таврійським і Сімферопольським.
Після видання маніфесту 17 жовтня застерігав, щоб даровані свободи не спричинили «свободу від совісті».
5 листопада 1910 року був призначений єпископом Псковським і Порховським, проте 17 квітня 1912 року був переведений в Тобольськ єпископом Тобольским і Сибірським, причиною чого було назване виявлення у Воронцовському Благовіщенському монастирі секти іоанітів.
Пребуваючи на Тобольській кафедрі, трудився, подібно до своїх попередників, для прославлення святителя Іоана Максимовича (Тобольського), а також особисто взявся за справу з обвинувачення Григорія Распутіна у хлистовстві: вивчив матеріали, зажадав відомості від причту церкви села Покровське, неодноразово розмовляв з самим Распутіним. За результатами цього нового розслідування був підготовлений і 29 листопада 1912 року затверджений висновок Тобольської духовної консисторії, розісланий багатьом високопоставленим особам і деяким депутатам Державної думи.
4 жовтня 1913 року владика Алексій був призначений «архієпископом Карталинським і Кахетинським зі званням члена Святійшого Синоду і Екзарха Грузії». Однак займати Грузинську кафедру новому архієрею довго не довелося. На життя архієпископа Алексія в Грузії двічі робилися замахи. Через півроку після свого призначення, 20 травня 1914 року, архієпископ, що страждав в останні роки життя хворобою нирок і горловими сухотами, помер.
Після смерті його труну по річках Волга-Кама-Вятка було доставлено на його батьківщину в село Кільмезь, де єпископа було поховано в склепі Троїцької церкви. Відспівування здійснив єпископ Єреванський Пімен Пегов.
Його поховання існувало до середини 1950-х років, і шанувалося місцевими жителями. У роки хрущовських церковних гонінь Троїцький храм був закритий і перебудований в клуб. В результаті чого поховання Алексія Молчанова було втрачене. Зараз Троїцький храм знову повернуто церкві.
Посилання
- // Російське православ'я (база даних)
- Алексій // Православна енциклопедія
- Вікарні архієреї Казанської єпархії
- Ректори Казанськойї духовної семінарії
- Алексій (в миру Олексій Молчанов)
Примітки
- Найвищий указ Святійшого Урядового Синоду // Церковні відомості. 1913 № 41. С. 485
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Aleksij Molchanov v miru Oleksij Molchanov 5 zhovtnya 1853 Sarapulskij povit Vyatska guberniya 20 travnya 1914 Gruziya yepiskop Vidomstva pravoslavnogo virospovidannya Rosijskoyi imperiyi duhovnij pismennik propovidnik avtor statej z bogoslovskih pitan Vidomij takozh tim sho pripiniv spravu za obvinuvachennyam Grigoriya Rasputina v hlistovstvi Ale ksij Molcha nov Oleksij Molchanov Ekzarh Gruziyi Arhiyepiskop Kartalinskij i Kahetinskij 4 zhovtnya 1913 20 travnya 1914 Poperednik Innokentij Belyayev Nastupnik Pitirim Oknov Yepiskop Tobolskij i Sibirskij 17 kvitnya 1912 4 zhovtnya 1913 Poperednik Dionisij Sosnovskij Nastupnik Varnava Nakropin Yepiskop Pskovskij i Porhovskij 5 zhovtnya 1910 17 kvitnya 1912 Poperednik Arsenij Stadnickij Nastupnik Gennadij Tuberozov Yepiskop Tavrijskij i Simferopolskij 26 bereznya 1905 5 listopada 1910 Poperednik Nikolaj Ziorov Nastupnik Feofan Bistrov Yepiskop Chistopolskij vikarij Kazanskoyi yeparhiyi 10 veresnya 1900 26 bereznya 1905 Poperednik Antonij Hrapovickij Nastupnik Feodosij Oltarzhevskij Alma mater Vyatska duhovna seminariya Kazanska duhovna akademiya Naukovij stupin magistr bogosliv ya Diyalnist bogoslov Narodzhennya 17 zhovtnya 1853 1853 10 17 Sarapulskij povit Vyatska guberniya Smert 2 chervnya 1914 1914 06 02 60 rokiv Gruziya Diti Leonid Chernectvo 4 veresnya 1899 Yep hirotoniya 9 veresnya 1900 Oleksij u VikishovishiBiografiyaNarodivsya v seli Lyuk Zav yalovskogo rajonu Udmurtiyi za inshimi vidomostyami s Kilmez Sarapulskogo povitu Vyatskoyi guberniyi v bagatoditnij rodini diyakona Navchavsya v Glazovskomu duhovnomu uchilishi a potim u Vyatskij duhovnij seminariyi yaku zakinchiv u 1876 roci v chisli krashih studentiv U 1876 1883 rokah pracyuvav uchitelem pochatkovoyi zemskoyi shkoli sluzhiv dyakom v odnomu z hramiv Vyatskoyi yeparhiyi zaviduvachem silskim Kukarskim zemskim uchilishem U 1883 roci odruzhivsya ale zmig postupiti do Kazanskoyi duhovnoyi akademiyi KazDA 21 listopada togo zh roku buv visvyachenij na diyakona v akademichnij cerkvi KazDA a 22 zhovtnya 1885 roku u svyashenika U 1887 roci zakinchiv akademiyu v chisli najvidnishih studentiv Napisav disertaciyu na temu Sv Kipriyan Karfagenskij i jogo vchennya pro Cerkvu za yaku buv udostoyenij 19 travnya 1888 roku Radoyu akademiyi stupenya magistra bogosliv ya Z 1 veresnya 1887 roku zakonovchitel 3 yi Kazanskoyi cholovichoyi gimnaziyi Z 9 listopada 1890 roku zakonovchitel uchilisha gluhonimih ditej Z 12 serpnya 1892 roku zakonovchitel Mariyinskoyi zhinochoyi gimnaziyi a z 1 sichnya 1895 roku 1 yi cholovichoyi gimnaziyi U 1897 roci vtrativ druzhinu zalishivshis z malolitnim sinom Leonidom 4 veresnya 1899 roku v hresnij cerkvi Voznesinnya Gospodnogo pri zamiskomu arhiyerejskomu budinku arhiyepiskopom Kazanskim Arseniyem Bryancevim buv postrizhenij v chernectvo a na tretij den zvedenij v san arhimandrita i priznachenij rektorom do Kazanskoyi duhovnoyi seminariyi U tomu zh misyaci buv priznachenij yeparhialnim cenzorom a 20 lipnya 1900 rik a stav rektorom Kazanskoyi duhovnoyi akademiyi 9 veresnya togo zh roku buv hirotonizovanij v yepiskopa Chistopilskogo 1 go vikariya Kazanskoyi yeparhiyi V 1905 roci buv obranij pochesnim chlenom Kazanskoyi duhovnoyi akademiyi 26 bereznya togo zh roku otrimav samostijnu kafedru stavshi yepiskopom Tavrijskim i Simferopolskim Pislya vidannya manifestu 17 zhovtnya zasterigav shob darovani svobodi ne sprichinili svobodu vid sovisti 5 listopada 1910 roku buv priznachenij yepiskopom Pskovskim i Porhovskim prote 17 kvitnya 1912 roku buv perevedenij v Tobolsk yepiskopom Tobolskim i Sibirskim prichinoyu chogo bulo nazvane viyavlennya u Voroncovskomu Blagovishenskomu monastiri sekti ioanitiv Prebuvayuchi na Tobolskij kafedri trudivsya podibno do svoyih poperednikiv dlya proslavlennya svyatitelya Ioana Maksimovicha Tobolskogo a takozh osobisto vzyavsya za spravu z obvinuvachennya Grigoriya Rasputina u hlistovstvi vivchiv materiali zazhadav vidomosti vid prichtu cerkvi sela Pokrovske neodnorazovo rozmovlyav z samim Rasputinim Za rezultatami cogo novogo rozsliduvannya buv pidgotovlenij i 29 listopada 1912 roku zatverdzhenij visnovok Tobolskoyi duhovnoyi konsistoriyi rozislanij bagatom visokopostavlenim osobam i deyakim deputatam Derzhavnoyi dumi 4 zhovtnya 1913 roku vladika Aleksij buv priznachenij arhiyepiskopom Kartalinskim i Kahetinskim zi zvannyam chlena Svyatijshogo Sinodu i Ekzarha Gruziyi Odnak zajmati Gruzinsku kafedru novomu arhiyereyu dovgo ne dovelosya Na zhittya arhiyepiskopa Aleksiya v Gruziyi dvichi robilisya zamahi Cherez pivroku pislya svogo priznachennya 20 travnya 1914 roku arhiyepiskop sho strazhdav v ostanni roki zhittya hvoroboyu nirok i gorlovimi suhotami pomer Pislya smerti jogo trunu po richkah Volga Kama Vyatka bulo dostavleno na jogo batkivshinu v selo Kilmez de yepiskopa bulo pohovano v sklepi Troyickoyi cerkvi Vidspivuvannya zdijsniv yepiskop Yerevanskij Pimen Pegov Jogo pohovannya isnuvalo do seredini 1950 h rokiv i shanuvalosya miscevimi zhitelyami U roki hrushovskih cerkovnih gonin Troyickij hram buv zakritij i perebudovanij v klub V rezultati chogo pohovannya Aleksiya Molchanova bulo vtrachene Zaraz Troyickij hram znovu povernuto cerkvi Posilannya Rosijske pravoslav ya baza danih Aleksij Pravoslavna enciklopediya Vikarni arhiyereyi Kazanskoyi yeparhiyi Rektori Kazanskojyi duhovnoyi seminariyi Aleksij v miru Oleksij Molchanov PrimitkiNajvishij ukaz Svyatijshogo Uryadovogo Sinodu Cerkovni vidomosti 1913 41 S 485