Літературна дискусія 1925–1928 років — публічне обговорення шляхів розвитку, ідейно-естетичної спрямованості та завдань нової української радянської літератури, місця і ролі письменника в суспільстві.
Дискусія виникла через глибокі розходження у розумінні природи і мети художньої творчості серед українських письменників, ідейну і політичну конкуренцію літературних організацій. Приводом до неї стала стаття Миколи Хвильового «Про „сатану в бочці“, або про графоманів, спекулянтів та інших просвітян», яка була спрямована проти низькопробної «червоної графоманії», що була написана у відповідь на виступ «Про критику і критиків у літературі» початківця Григорія Яковенка.
Активну участь у дискусії взяли літературні організації «Гарт», «Плуг», «Ланка»-МАРС, пізніше ВАПЛІТЕ і ВУСПП, письменники і громадські діячі Микола Хвильовий, Микола Зеров, Андрій Хвиля, Сергій Пилипенко, Олександр Дорошкевич, Самійло Щупак, Микола Скрипник та ін. У ході дискусії було опубліковано понад 1000 статей. Найбільш резонансними були памфлети Миколи Хвильового «Апологети писаризму», «Україна чи Малоросія», «Думки проти течії», Миколи Зерова «До джерел».
Величезні аудиторії зібрали диспути у Всенародній бібліотеці України в Києві 24 травня 1925 та в Будинку ім. Василя Еллана-Блакитного в Харкові 21 лютого 1928 року. В складних умовах наступу компартії на духовно-національне відродження й творчу думку виникла літературна дискусія 1925–1928 рр., в ході якої порушувалось багато питань: ставлення до класичної спадщини, яку пролеткультівці відкидали, прикриваючись лівими (марксистськими) фразами, проблему традицій і новаторства, шляхів розвитку нового мистецтва.
Але центральним питанням було: бути чи не бути українській літературі як самобутньому мистецькому явищу в контексті світового духовного розвитку.
Дискусія мала також політичний аспект — літературну критику використовували для звинувачення опонентів в ідеологічних ухилах. Дискусія засвідчила нову розстановку мистецьких сил. Після «зречення» Миколи Хвильового і «саморозпуску» ВАПЛІТЕ провідні ролі в літературному процесі відігравали ставленики партійного апарату.
В ході дискусії було сформульовано гасла «Геть від Москви!» та «Дайош Європу!»
Передумови
Політично-соціальні
Революція 1917 року та поразка УНР суттєво змінили загальну парадигму мислення. Зі зміною політичної системи з'явилась потреба у культурі, яка б обслуговувала і осмислювала цю систему. Тоталітарний характер нововстановленої більшовицької влади так чи інакше передбачав підконтрольність нової культури політичній системі.
У 20-х роках більшовицька влада розпочала політику коренізації, частиною якої на українських землях була українізація. В її рамках відбувалася т. зв. «ліквідація неписьменності», яка забезпечила початкову освіту для селян та пролетаріату, які приїжджали до міста на роботу. Це призвело до зростання письменності широких мас.
В основі політики коренізації лежала потреба більшовицької влади легітимізувати своє правління на територіях новоствореного Радянського Союзу. Проукраїнська політика (у мовному й культурному сенсі) була одним із ключових аспектів. Таким чином більшовики наче протиставляли себе попередньому імперському ладу з його репресивною центристською політикою.
Літературну опору нового ладу партія вбачала у новоосвічених людях, котрі ставали письменними, проте не здобували достатньої культурної бази для засвоєння та переосмислення попередньої традиції. Процес опанування культурного досвіду. Партії було потрібне централізоване творення культури: угруповання, спілки, об'єднання, які легше було б контролювати. Молоді селянські та пролетарські письменники масово вступали до таких об'єднань, щоб заручитися підтримкою та протекторатом партії, яка гарантувала їм легке входження в літературу без огляду на якість їхніх текстів.
Економічні
Література дискусія в часі приблизно збігалася із НЕПом. Це можна пояснити бажанням влади дати свободу створити все, що створиться, а тоді відсіяти невигідне їй. НЕП передбачав відновлення народного господарства і подальший перехід до соціалізму. Такі самі зміни повинні були відбутися і в літературі: вона мала працювати на замовлення партії й оспівувати вигоди соціалізму. Нова радянська література не повинна була зважати на такі несуттєві романтичні поняття, як Геній, талант чи натхнення; масовий письменник ставав на рівних із працівником заводу чи колгоспу, його твори повинні були мати визначені партією форму та ідеологічне наповнення. Значно зросли обсяги книгодрукування, проте для того, щоб стати успішним і надрукованим, треба було бути учасником угруповання і пропагувати політику партії. Це немало вплинуло на зміст тогочасної масової літератури.
З іншого боку, НЕП був порівняно ліберальною політикою і не вводив настільки жорсткої цензури (особливо попередньої), що дозволяло видавати і розповсюджувати літературу різних спрямувань. В таких умовах дискусія могла існувати як така.
Культурні
До 1918 року не стало літераторів, які визначали культурний клімат в Україні: померли Леся Українка, Іван Франко, Михайло Коцюбинський, Іван Нечуй-Левицький, виїхали на еміґрацію Володимир Винниченко, Олександр Олесь, Володимир Самійленко. Ті, хто продовжували писати, були не настільки значними літературними постатями (Степан Васильченко, Гнат Хоткевич, Христя Алчевська, Олена Пчілка, Чайка Дніпрова). Але 1917 рік розбудив соціальну та національну свідомість України, розкрив перед нею широкі перспективи духовного розвитку як рівної серед рівних між усіма цивілізованими країнами світу.
Молоді літератори намагалися створити нове мистецтво, суголосне пролетарській революції. На певному рівні всі розуміли, що нову літературу потрібно творити згідно з революційними гаслами та можливостями, які вона принесла, проте у всіх були свої погляди на те, що саме вона може дати і як саме література повинна їй відповідати.
Пролетарські письменники почувалися у невигідній стартовій позиції порівняно з поколінням високоосвіченої інтеліґенції. Грицько Яковенко навіть звинувачував "сивочолих олімпійців" (Дорошкевича та Хвильового) у тому, що вони утискають пролетарську молодь. Представникам цієї молоді треба було заявити про себе та сформулювати свій погляд на завдання та методи нової літератури.
Досить важливий вплив справила теорія боротьби двох культур, запропонована Дмитром Лебедем на противагу політиці українізації. Він стверджував, що російська культура сильніша й має більший потенціал за українську і повинна врешті-решт її поглинути або пригнобити. Ця теорія не в останню чергу спричинилася до пошуків європейського вектору, до формулювання тези про те, що українська культура — це не вторинний продукт російської і не її наслідування.
Історія літературної дискусії
Початок
30 квітня 1925 року в додатку «Культура і побут» до газети «Вісті ВУЦВК» вийшла стаття Миколи Хвильового «Про „сатану в бочці“, або про графоманів, спекулянтів та інших “просвітян”». Це була відповідь на виступ початківця-новеліста Григорія Яковенка «Про критику і критиків у літературі».
Згортання
Зі згортанням НЕПу та зміною політичного курсу партії зменшилися можливості до вільної дискусії про шляхи розвитку та завдання літератури. Цензура ставала все помітнішою і все більш репресивною та однозначною. На початку 30-х почалися залякування та арешти, закривалися часописи та видавництва, які не відповідали замовленням партії. Велика літературна ріка 20-х років зміліла до тонкого струмка. 1928 року «самоліквідувалася» ВАПЛІТЕ, 1929 — закрився альманах «Літературний ярмарок», всього 9 місяців протривало угруповання «Пролітфронт». 23 квітня 1932 року під приводом недостатнього зв'язку з письменницькими масами й зловживань вузькогруповою політикою влада розпускає так звані пролетарські, а разом з ними й усі інші письменницькі організації. Натомість було створено Всесоюзну спілку радянських письменників з виразно комуністичною ідеологією. На чолі Спілки поставили Максима Горького. Українських письменників суворо підпорядкували російському центру. 1933 року арештували Михайла Ялового — першого президента ВАПЛІТЕ. У травні застрелився Микола Хвильовий. 1934 року партія офіційно заявила про перехід літератури на рейки соціалістичного реалізму.
Сторони дискусії
24 травня 1925 року в Українській Академії Наук з приводу першого «Листа до молодої молоді» Хвильового відбувся диспут, в якому взяли участь письменники, науковці та критики. Він сприймається як перша, ще не зовсім смілива спроба плюралізму – обов'язкової риси цивілізації, однієї з інтелектуальних основ соціалізму. Розмова будувалася переважно навколо тези «ЄВРОПА ЧИ ПРОСВІТА?»
Думки розділилися, проте всі погодилися на тому, що дискусія була на часі. Михайло Могилянський записав у спогадах: «…Вражіння від статті Хвильового подібне до того, ніби в кімнаті, де було душно, відчинили вікна, і легені відчули раптом свіже повітря». Михайло Доленго також прокоментував: «...віє свіжим молодим вітром, вітром дискусії».
Дві точки зору на розвиток мистецва пожовтневої доби
- Духовно збагачена, оперта на високі ідейно-естетичні критерії;
- По-напостівськи витлумачена, вихолощена за зразками та уподобаннями командно-адміністративної системи, перенасиченої надреволюційними фразами.
Від цих двох різноспрямованих ліній літературної дискусії проростало чимало фрагментарних гілок: сутичка між Хвильовим та Поліщуком, оборона Зерова та Тичини від нетолерантних нападів «динаміста-спіраліста» Поліщука, нещадна критика його примітивізму; полеміка між «Пролітфронтом», основне ядро якого складали недавні ваплітяни, та панфутуристами.
Микола Хвильовий
Гасла: Європа чи просвіта; психологічна Європа; азійський ренесанс; романтика вітаїзму; Україна чи Малоросія.
Хвильовий у статті Яковенка першим спромігся побачити ще ледь помітну лиховісну тінь тієї консервативної сили, що здатна не лише деформувати, а й повністю дискредитувати літературу як художнє явище саме тоді, коли перед нею розкриваються широкі творчі перспективи. Він першим ударив на сполох з приводу «каналізації» творчості, пов’язаної з масовізмом, коли перед усіма, хто тільки навчився писати, відкривалися сторінки тогочасної періодики. Поняття таланту не бралося до уваги; діти трудящих, нарешті визволені з-під віковічного гноблення, мають нарешті можливість, оволодівши літературною технікою, стати письменниками. Масовізм, педальований пролеткультівцями, раппівцями і плужанами, не мав нічого спільного з пробудженням природного інтересу до мистецтва найширших народних мас, звідки прийшли у літературу Сосюра, Сенченко, Головко, Мисик.
Хвильовий закликав не спекулювати демократичними гаслами, не дезорієнтовувати здібну молодь «від плуга й верстата». «Ленін не хотів з хороших робітників робити поганих артистів, як Сергій Пилипенко — митців із сутрудовників стінгазет». Він точно вказав на приховану за лаштунками «червоної просвіти» небезпечну тінь літературного чиновника (до якого й апелював Г. Яковенко, радячи утворювати «при редакціях журналів і газет контрольні секції з людей ідеологічно витриманих», тобто цензуру, яка б контролювала «рецензії штампованих письменників), позбавленого чуття прекрасного, відповідальності за свої слова, здатного понівечити мистецтво.
У «Третьому листі до молодої молоді» Хвильовий розкрив залежність «Плугу» з його «червоною просвітою» від російського пролеткульту, від «вузьколобих ідеологів „напостівства“, „октябризму“» і т.д. Справжнє джерело «червоної просвіти» — вульгарна соціологія, що спиралася на погляди, в яких однобоко тлумачилися положення марксизму про природу мистецтва, спрощувався до невпізнання і схематизувався історично-літературний процес.
Хвильовий викривав культивування дилетантства та хуторянства, адміністративного стилю в художній діяльності, підміну естетичних категорій неестетичними (С. Пилипенко, М. Биковець, Г. Яковенко). Створив не надто привабливий образ усіляких «енків», «овців», «Гаркун-Задунайських», які стали провідниками пролеткультівсько-«просвітянських» ідей.
Ідею С. Пилипенка про мистецтво як будування життя шкідливою через шкідливу для художньої діяльності тенденцію безперешкодної політизації. Покликання митців для Хвильового полягає у пізнанні розмаїтого життя — не пасивному чи ілюстративному, а в перейнятому пафосом творчого осмислення дійсності, постійного революційного її оновлення. «Гряде могутній азійський ренесанс в мистецтві і його предтечами є ми, „олімпійці”». Хвильовий вбачав у соціалістичних перетвореннях суспільства передумови для потужного духовного поступу і розквіту.
ВАПЛІТЕ
Невідповідність організаційних форм, невичерпна енергія Хвильового, щире прагнення вивести українську культуру та літературу на світовий рівень призвели до утворення ВАПЛІТЕ на підставі наради письменників Харкова від 14 жовтня 1925 року. Угруповання складалося з колишнього активу «Гарту», частини творчої молоді «Плугу», «Аспанфуту», «Жовтня», що об’єдналися з метою зосередити свою увагу навколо літературних і взагалі мистецько-культурних завдань, власною художньою практикою припинити «дискусійну лихоманку» (М. Яловий). У ній мала панувати позбавлена політизації товариська атмосфера вільного змагання митців, а командному, неприпустимому в літературі методу протистояв би фаховий метод, що базувався б на глибоких знаннях, культурі, інтелігентності, взаємоповазі та логіці переконань (про це йшлося в Резолюції ЦК РКП(б) від 1925 р.).
«Плуг»
Плужани закликали до створення абсолютно нової — на противагу буржуазній — класово «чистої», що відповідає свідомості пролетаріату, художньої якості.
Сергій Пилипенко — керівник організації селянських письменників «Плуг». Зачеплений памфлетами Хвильового, активно втрутився в дискусію рядом статей «Куди лізеш, сопливе, або українська воронщина», «Тов. Хвильовий у ролі літпопа», «Від агітації до пропаганди». Наводив аргументи про відмінність мистецтва професіоналів від мистецтва непрофесіоналів як відмінність лише кількісну. У статтях зробив спробу поставити в один ряд письменників і робсількорів, ототожнити «просвітительство» з ліквідацією неписьменності, абсолютизувати масовізм як єдино можливе джерело літературного поповнення. «Масовізм — наша позитивна програма і його ми не зречемось».
Все ж дискусія вплинула на «Плуг», призвела до зменшення кількості її членів; вже восени 1925 року з 222 членів залишилося 136. Третій з’їзд «Плугу» відмовився від організаційного керування багатьма літгуртками, де панував дух політосвіти, а не творчості, і секції були розпущені. На четвертому з’їзді (у травні 1927 року) «Плуг» остаточно зрікся масовізму і було проведено другу перереєстрацію плужан.
Проте на межі 20-х і 30-х року знову відбувся призов ударників у літературу без урахування їхніх творчих здібностей.
ВУСПП
«Ланка» («МАРС»)
Київські неокласики
Микола Зеров у статті «Євразійський ренесанс чи пошехонські сосни» обмірковує творчі шукання сучасних йому письменників, робить наголос на питаннях:
1) Засвоєння величезного досвіду всесвітнього письменства, тобто хороша літетарурна освіта і вперта систематична робота коло перекладів;
2) Вияснення нашої класики і переоцінка нашого літературного надбання;
3) Мистецька вибагливість, підвищення технічних вимог початкуючих письменників.
Політичні діячі
Осібні учасники
Кость Буревій
Кость Буревій, хоч на 1925 рік не був особливо заглиблений в українське культурне життя, втрутився в літературну дискусію книжкою «Європа чи Росія», де виступив опонентом Хвильового, закидаючи останньому ідеалізацію Європи і недооцінку вартостей російської художньої літератури. Ця праця викликала рішучий протест Миколи Хвильового (див. його памфлет «Апологети писаризму»).
Олександр Дорошкевич
Валер'ян Поліщук
1924 року Валер’ян Поліщук закликав українське письменство «вилізти з провінції, показати себе, віддати свого і взяти потрібного з перших рук». Гасло: «Дайош Європу через культурний вимін».
Джерела та література
- В. Ю. Васильєв. Літературна дискусія 1925—1928: політичні аспекти [ 13 вересня 2016 у Wayback Machine.] // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2009. — Т. 6 : Ла — Мі. — С. 228. — .
- Ю. І. Ковалів. Літературна дискусія в Україні 1925-28 [ 13 вересня 2016 у Wayback Machine.] // Енциклопедія сучасної України / ред. кол.: І. М. Дзюба [та ін.] ; НАН України, НТШ. — К. : Інститут енциклопедичних досліджень НАН України, 2001–2023. — .
Література
- Модерністи, марксисти і нація. Українська літературна дискусія 1920-х років / Пер. з англ. Микола Климчук; науковий редактор Ярина Цимбал. — Київ: Ніка-Центр, 2006. — 384 с. [ 13 лютого 2016 у Wayback Machine.]
- Shkandrij M. Modernists, Marxists and the Nation: The Ukrainian Literary Discussion of the 1920s. — Edmonton: CIUS Press, 1992
- Шляхи розвитку сучасної літератури. Диспут 24 травня 1925 р. [ 2 березня 2016 у Wayback Machine.] — Київ: Культкомісія місцкому УАН, 1925. — 82 с.
Посилання
- Літературна дискусія 1925–28 // Літературознавча енциклопедія : у 2 т. / авт.-уклад. Ю. І. Ковалів. — Київ : ВЦ «Академія», 2007. — Т. 1 : А — Л. — С. 567-568.
- Хуторянство // Лексикон загального та порівняльного літературознавства / голова ред. А. Волков. — Чернівці : Золоті литаври, 2001. — С. 614. — 634 с.
![]() | Це незавершена стаття з історії. Ви можете проєкту, виправивши або дописавши її. |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Literaturna diskusiya 1925 1928 rokiv publichne obgovorennya shlyahiv rozvitku idejno estetichnoyi spryamovanosti ta zavdan novoyi ukrayinskoyi radyanskoyi literaturi miscya i roli pismennika v suspilstvi Diskusiya vinikla cherez gliboki rozhodzhennya u rozuminni prirodi i meti hudozhnoyi tvorchosti sered ukrayinskih pismennikiv idejnu i politichnu konkurenciyu literaturnih organizacij Privodom do neyi stala stattya Mikoli Hvilovogo Pro satanu v bochci abo pro grafomaniv spekulyantiv ta inshih prosvityan yaka bula spryamovana proti nizkoprobnoyi chervonoyi grafomaniyi sho bula napisana u vidpovid na vistup Pro kritiku i kritikiv u literaturi pochatkivcya Grigoriya Yakovenka Aktivnu uchast u diskusiyi vzyali literaturni organizaciyi Gart Plug Lanka MARS piznishe VAPLITE i VUSPP pismenniki i gromadski diyachi Mikola Hvilovij Mikola Zerov Andrij Hvilya Sergij Pilipenko Oleksandr Doroshkevich Samijlo Shupak Mikola Skripnik ta in U hodi diskusiyi bulo opublikovano ponad 1000 statej Najbilsh rezonansnimi buli pamfleti Mikoli Hvilovogo Apologeti pisarizmu Ukrayina chi Malorosiya Dumki proti techiyi Mikoli Zerova Do dzherel Velichezni auditoriyi zibrali disputi u Vsenarodnij biblioteci Ukrayini v Kiyevi 24 travnya 1925 ta v Budinku im Vasilya Ellana Blakitnogo v Harkovi 21 lyutogo 1928 roku V skladnih umovah nastupu kompartiyi na duhovno nacionalne vidrodzhennya j tvorchu dumku vinikla literaturna diskusiya 1925 1928 rr v hodi yakoyi porushuvalos bagato pitan stavlennya do klasichnoyi spadshini yaku proletkultivci vidkidali prikrivayuchis livimi marksistskimi frazami problemu tradicij i novatorstva shlyahiv rozvitku novogo mistectva Ale centralnim pitannyam bulo buti chi ne buti ukrayinskij literaturi yak samobutnomu misteckomu yavishu v konteksti svitovogo duhovnogo rozvitku Diskusiya mala takozh politichnij aspekt literaturnu kritiku vikoristovuvali dlya zvinuvachennya oponentiv v ideologichnih uhilah Diskusiya zasvidchila novu rozstanovku misteckih sil Pislya zrechennya Mikoli Hvilovogo i samorozpusku VAPLITE providni roli v literaturnomu procesi vidigravali stavleniki partijnogo aparatu V hodi diskusiyi bulo sformulovano gasla Get vid Moskvi ta Dajosh Yevropu PeredumoviPolitichno socialni Revolyuciya 1917 roku ta porazka UNR suttyevo zminili zagalnu paradigmu mislennya Zi zminoyu politichnoyi sistemi z yavilas potreba u kulturi yaka b obslugovuvala i osmislyuvala cyu sistemu Totalitarnij harakter novovstanovlenoyi bilshovickoyi vladi tak chi inakshe peredbachav pidkontrolnist novoyi kulturi politichnij sistemi U 20 h rokah bilshovicka vlada rozpochala politiku korenizaciyi chastinoyu yakoyi na ukrayinskih zemlyah bula ukrayinizaciya V yiyi ramkah vidbuvalasya t zv likvidaciya nepismennosti yaka zabezpechila pochatkovu osvitu dlya selyan ta proletariatu yaki priyizhdzhali do mista na robotu Ce prizvelo do zrostannya pismennosti shirokih mas V osnovi politiki korenizaciyi lezhala potreba bilshovickoyi vladi legitimizuvati svoye pravlinnya na teritoriyah novostvorenogo Radyanskogo Soyuzu Proukrayinska politika u movnomu j kulturnomu sensi bula odnim iz klyuchovih aspektiv Takim chinom bilshoviki nache protistavlyali sebe poperednomu imperskomu ladu z jogo represivnoyu centristskoyu politikoyu Literaturnu oporu novogo ladu partiya vbachala u novoosvichenih lyudyah kotri stavali pismennimi prote ne zdobuvali dostatnoyi kulturnoyi bazi dlya zasvoyennya ta pereosmislennya poperednoyi tradiciyi Proces opanuvannya kulturnogo dosvidu Partiyi bulo potribne centralizovane tvorennya kulturi ugrupovannya spilki ob yednannya yaki legshe bulo b kontrolyuvati Molodi selyanski ta proletarski pismenniki masovo vstupali do takih ob yednan shob zaruchitisya pidtrimkoyu ta protektoratom partiyi yaka garantuvala yim legke vhodzhennya v literaturu bez oglyadu na yakist yihnih tekstiv Ekonomichni Literatura diskusiya v chasi priblizno zbigalasya iz NEPom Ce mozhna poyasniti bazhannyam vladi dati svobodu stvoriti vse sho stvoritsya a todi vidsiyati nevigidne yij NEP peredbachav vidnovlennya narodnogo gospodarstva i podalshij perehid do socializmu Taki sami zmini povinni buli vidbutisya i v literaturi vona mala pracyuvati na zamovlennya partiyi j ospivuvati vigodi socializmu Nova radyanska literatura ne povinna bula zvazhati na taki nesuttyevi romantichni ponyattya yak Genij talant chi nathnennya masovij pismennik stavav na rivnih iz pracivnikom zavodu chi kolgospu jogo tvori povinni buli mati viznacheni partiyeyu formu ta ideologichne napovnennya Znachno zrosli obsyagi knigodrukuvannya prote dlya togo shob stati uspishnim i nadrukovanim treba bulo buti uchasnikom ugrupovannya i propaguvati politiku partiyi Ce nemalo vplinulo na zmist togochasnoyi masovoyi literaturi Z inshogo boku NEP buv porivnyano liberalnoyu politikoyu i ne vvodiv nastilki zhorstkoyi cenzuri osoblivo poperednoyi sho dozvolyalo vidavati i rozpovsyudzhuvati literaturu riznih spryamuvan V takih umovah diskusiya mogla isnuvati yak taka Kulturni Do 1918 roku ne stalo literatoriv yaki viznachali kulturnij klimat v Ukrayini pomerli Lesya Ukrayinka Ivan Franko Mihajlo Kocyubinskij Ivan Nechuj Levickij viyihali na emigraciyu Volodimir Vinnichenko Oleksandr Oles Volodimir Samijlenko Ti hto prodovzhuvali pisati buli ne nastilki znachnimi literaturnimi postatyami Stepan Vasilchenko Gnat Hotkevich Hristya Alchevska Olena Pchilka Chajka Dniprova Ale 1917 rik rozbudiv socialnu ta nacionalnu svidomist Ukrayini rozkriv pered neyu shiroki perspektivi duhovnogo rozvitku yak rivnoyi sered rivnih mizh usima civilizovanimi krayinami svitu Molodi literatori namagalisya stvoriti nove mistectvo sugolosne proletarskij revolyuciyi Na pevnomu rivni vsi rozumili sho novu literaturu potribno tvoriti zgidno z revolyucijnimi gaslami ta mozhlivostyami yaki vona prinesla prote u vsih buli svoyi poglyadi na te sho same vona mozhe dati i yak same literatura povinna yij vidpovidati Proletarski pismenniki pochuvalisya u nevigidnij startovij poziciyi porivnyano z pokolinnyam visokoosvichenoyi inteligenciyi Gricko Yakovenko navit zvinuvachuvav sivocholih olimpijciv Doroshkevicha ta Hvilovogo u tomu sho voni utiskayut proletarsku molod Predstavnikam ciyeyi molodi treba bulo zayaviti pro sebe ta sformulyuvati svij poglyad na zavdannya ta metodi novoyi literaturi Dosit vazhlivij vpliv spravila teoriya borotbi dvoh kultur zaproponovana Dmitrom Lebedem na protivagu politici ukrayinizaciyi Vin stverdzhuvav sho rosijska kultura silnisha j maye bilshij potencial za ukrayinsku i povinna vreshti resht yiyi poglinuti abo prignobiti Cya teoriya ne v ostannyu chergu sprichinilasya do poshukiv yevropejskogo vektoru do formulyuvannya tezi pro te sho ukrayinska kultura ce ne vtorinnij produkt rosijskoyi i ne yiyi nasliduvannya Istoriya literaturnoyi diskusiyiPochatok 30 kvitnya 1925 roku v dodatku Kultura i pobut do gazeti Visti VUCVK vijshla stattya Mikoli Hvilovogo Pro satanu v bochci abo pro grafomaniv spekulyantiv ta inshih prosvityan Ce bula vidpovid na vistup pochatkivcya novelista Grigoriya Yakovenka Pro kritiku i kritikiv u literaturi Zgortannya Zi zgortannyam NEPu ta zminoyu politichnogo kursu partiyi zmenshilisya mozhlivosti do vilnoyi diskusiyi pro shlyahi rozvitku ta zavdannya literaturi Cenzura stavala vse pomitnishoyu i vse bilsh represivnoyu ta odnoznachnoyu Na pochatku 30 h pochalisya zalyakuvannya ta areshti zakrivalisya chasopisi ta vidavnictva yaki ne vidpovidali zamovlennyam partiyi Velika literaturna rika 20 h rokiv zmilila do tonkogo strumka 1928 roku samolikviduvalasya VAPLITE 1929 zakrivsya almanah Literaturnij yarmarok vsogo 9 misyaciv protrivalo ugrupovannya Prolitfront 23 kvitnya 1932 roku pid privodom nedostatnogo zv yazku z pismennickimi masami j zlovzhivan vuzkogrupovoyu politikoyu vlada rozpuskaye tak zvani proletarski a razom z nimi j usi inshi pismennicki organizaciyi Natomist bulo stvoreno Vsesoyuznu spilku radyanskih pismennikiv z virazno komunistichnoyu ideologiyeyu Na choli Spilki postavili Maksima Gorkogo Ukrayinskih pismennikiv suvoro pidporyadkuvali rosijskomu centru 1933 roku areshtuvali Mihajla Yalovogo pershogo prezidenta VAPLITE U travni zastrelivsya Mikola Hvilovij 1934 roku partiya oficijno zayavila pro perehid literaturi na rejki socialistichnogo realizmu Storoni diskusiyi24 travnya 1925 roku v Ukrayinskij Akademiyi Nauk z privodu pershogo Lista do molodoyi molodi Hvilovogo vidbuvsya disput v yakomu vzyali uchast pismenniki naukovci ta kritiki Vin sprijmayetsya yak persha she ne zovsim smiliva sproba plyuralizmu obov yazkovoyi risi civilizaciyi odniyeyi z intelektualnih osnov socializmu Rozmova buduvalasya perevazhno navkolo tezi YeVROPA ChI PROSVITA Dumki rozdililisya prote vsi pogodilisya na tomu sho diskusiya bula na chasi Mihajlo Mogilyanskij zapisav u spogadah Vrazhinnya vid statti Hvilovogo podibne do togo nibi v kimnati de bulo dushno vidchinili vikna i legeni vidchuli raptom svizhe povitrya Mihajlo Dolengo takozh prokomentuvav viye svizhim molodim vitrom vitrom diskusiyi Dvi tochki zoru na rozvitok mistecva pozhovtnevoyi dobi Duhovno zbagachena operta na visoki idejno estetichni kriteriyi Po napostivski vitlumachena viholoshena za zrazkami ta upodobannyami komandno administrativnoyi sistemi perenasichenoyi nadrevolyucijnimi frazami Vid cih dvoh riznospryamovanih linij literaturnoyi diskusiyi prorostalo chimalo fragmentarnih gilok sutichka mizh Hvilovim ta Polishukom oborona Zerova ta Tichini vid netolerantnih napadiv dinamista spiralista Polishuka neshadna kritika jogo primitivizmu polemika mizh Prolitfrontom osnovne yadro yakogo skladali nedavni vaplityani ta panfuturistami Mikola Hvilovij Gasla Yevropa chi prosvita psihologichna Yevropa azijskij renesans romantika vitayizmu Ukrayina chi Malorosiya Hvilovij u statti Yakovenka pershim spromigsya pobachiti she led pomitnu lihovisnu tin tiyeyi konservativnoyi sili sho zdatna ne lishe deformuvati a j povnistyu diskredituvati literaturu yak hudozhnye yavishe same todi koli pered neyu rozkrivayutsya shiroki tvorchi perspektivi Vin pershim udariv na spoloh z privodu kanalizaciyi tvorchosti pov yazanoyi z masovizmom koli pered usima hto tilki navchivsya pisati vidkrivalisya storinki togochasnoyi periodiki Ponyattya talantu ne bralosya do uvagi diti trudyashih nareshti vizvoleni z pid vikovichnogo gnoblennya mayut nareshti mozhlivist ovolodivshi literaturnoyu tehnikoyu stati pismennikami Masovizm pedalovanij proletkultivcyami rappivcyami i pluzhanami ne mav nichogo spilnogo z probudzhennyam prirodnogo interesu do mistectva najshirshih narodnih mas zvidki prijshli u literaturu Sosyura Senchenko Golovko Misik Hvilovij zaklikav ne spekulyuvati demokratichnimi gaslami ne dezoriyentovuvati zdibnu molod vid pluga j verstata Lenin ne hotiv z horoshih robitnikiv robiti poganih artistiv yak Sergij Pilipenko mitciv iz sutrudovnikiv stingazet Vin tochno vkazav na prihovanu za lashtunkami chervonoyi prosviti nebezpechnu tin literaturnogo chinovnika do yakogo j apelyuvav G Yakovenko radyachi utvoryuvati pri redakciyah zhurnaliv i gazet kontrolni sekciyi z lyudej ideologichno vitrimanih tobto cenzuru yaka b kontrolyuvala recenziyi shtampovanih pismennikiv pozbavlenogo chuttya prekrasnogo vidpovidalnosti za svoyi slova zdatnogo ponivechiti mistectvo U Tretomu listi do molodoyi molodi Hvilovij rozkriv zalezhnist Plugu z jogo chervonoyu prosvitoyu vid rosijskogo proletkultu vid vuzkolobih ideologiv napostivstva oktyabrizmu i t d Spravzhnye dzherelo chervonoyi prosviti vulgarna sociologiya sho spiralasya na poglyadi v yakih odnoboko tlumachilisya polozhennya marksizmu pro prirodu mistectva sproshuvavsya do nevpiznannya i shematizuvavsya istorichno literaturnij proces Hvilovij vikrivav kultivuvannya diletantstva ta hutoryanstva administrativnogo stilyu v hudozhnij diyalnosti pidminu estetichnih kategorij neestetichnimi S Pilipenko M Bikovec G Yakovenko Stvoriv ne nadto privablivij obraz usilyakih enkiv ovciv Garkun Zadunajskih yaki stali providnikami proletkultivsko prosvityanskih idej Ideyu S Pilipenka pro mistectvo yak buduvannya zhittya shkidlivoyu cherez shkidlivu dlya hudozhnoyi diyalnosti tendenciyu bezpereshkodnoyi politizaciyi Poklikannya mitciv dlya Hvilovogo polyagaye u piznanni rozmayitogo zhittya ne pasivnomu chi ilyustrativnomu a v perejnyatomu pafosom tvorchogo osmislennya dijsnosti postijnogo revolyucijnogo yiyi onovlennya Gryade mogutnij azijskij renesans v mistectvi i jogo predtechami ye mi olimpijci Hvilovij vbachav u socialistichnih peretvorennyah suspilstva peredumovi dlya potuzhnogo duhovnogo postupu i rozkvitu VAPLITE Nevidpovidnist organizacijnih form nevicherpna energiya Hvilovogo shire pragnennya vivesti ukrayinsku kulturu ta literaturu na svitovij riven prizveli do utvorennya VAPLITE na pidstavi naradi pismennikiv Harkova vid 14 zhovtnya 1925 roku Ugrupovannya skladalosya z kolishnogo aktivu Gartu chastini tvorchoyi molodi Plugu Aspanfutu Zhovtnya sho ob yednalisya z metoyu zoserediti svoyu uvagu navkolo literaturnih i vzagali mistecko kulturnih zavdan vlasnoyu hudozhnoyu praktikoyu pripiniti diskusijnu lihomanku M Yalovij U nij mala panuvati pozbavlena politizaciyi tovariska atmosfera vilnogo zmagannya mitciv a komandnomu nepripustimomu v literaturi metodu protistoyav bi fahovij metod sho bazuvavsya b na glibokih znannyah kulturi inteligentnosti vzayemopovazi ta logici perekonan pro ce jshlosya v Rezolyuciyi CK RKP b vid 1925 r Plug Pluzhani zaklikali do stvorennya absolyutno novoyi na protivagu burzhuaznij klasovo chistoyi sho vidpovidaye svidomosti proletariatu hudozhnoyi yakosti Sergij Pilipenko kerivnik organizaciyi selyanskih pismennikiv Plug Zacheplenij pamfletami Hvilovogo aktivno vtrutivsya v diskusiyu ryadom statej Kudi lizesh soplive abo ukrayinska voronshina Tov Hvilovij u roli litpopa Vid agitaciyi do propagandi Navodiv argumenti pro vidminnist mistectva profesionaliv vid mistectva neprofesionaliv yak vidminnist lishe kilkisnu U stattyah zrobiv sprobu postaviti v odin ryad pismennikiv i robsilkoriv ototozhniti prosvititelstvo z likvidaciyeyu nepismennosti absolyutizuvati masovizm yak yedino mozhlive dzherelo literaturnogo popovnennya Masovizm nasha pozitivna programa i jogo mi ne zrechemos Vse zh diskusiya vplinula na Plug prizvela do zmenshennya kilkosti yiyi chleniv vzhe voseni 1925 roku z 222 chleniv zalishilosya 136 Tretij z yizd Plugu vidmovivsya vid organizacijnogo keruvannya bagatma litgurtkami de panuvav duh politosviti a ne tvorchosti i sekciyi buli rozpusheni Na chetvertomu z yizdi u travni 1927 roku Plug ostatochno zriksya masovizmu i bulo provedeno drugu perereyestraciyu pluzhan Prote na mezhi 20 h i 30 h roku znovu vidbuvsya prizov udarnikiv u literaturu bez urahuvannya yihnih tvorchih zdibnostej VUSPP Lanka MARS Kiyivski neoklasiki Mikola Zerov u statti Yevrazijskij renesans chi poshehonski sosni obmirkovuye tvorchi shukannya suchasnih jomu pismennikiv robit nagolos na pitannyah 1 Zasvoyennya velicheznogo dosvidu vsesvitnogo pismenstva tobto horosha litetarurna osvita i vperta sistematichna robota kolo perekladiv 2 Viyasnennya nashoyi klasiki i pereocinka nashogo literaturnogo nadbannya 3 Mistecka vibaglivist pidvishennya tehnichnih vimog pochatkuyuchih pismennikiv Politichni diyachi Osibni uchasniki Kost Burevij Kost Burevij hoch na 1925 rik ne buv osoblivo zagliblenij v ukrayinske kulturne zhittya vtrutivsya v literaturnu diskusiyu knizhkoyu Yevropa chi Rosiya de vistupiv oponentom Hvilovogo zakidayuchi ostannomu idealizaciyu Yevropi i nedoocinku vartostej rosijskoyi hudozhnoyi literaturi Cya pracya viklikala rishuchij protest Mikoli Hvilovogo div jogo pamflet Apologeti pisarizmu Oleksandr Doroshkevich Valer yan Polishuk 1924 roku Valer yan Polishuk zaklikav ukrayinske pismenstvo vilizti z provinciyi pokazati sebe viddati svogo i vzyati potribnogo z pershih ruk Gaslo Dajosh Yevropu cherez kulturnij vimin Dzherela ta literaturaV Yu Vasilyev Literaturna diskusiya 1925 1928 politichni aspekti 13 veresnya 2016 u Wayback Machine Enciklopediya istoriyi Ukrayini u 10 t redkol V A Smolij golova ta in Institut istoriyi Ukrayini NAN Ukrayini K Naukova dumka 2009 T 6 La Mi S 228 ISBN 978 966 00 1028 1 Yu I Kovaliv Literaturna diskusiya v Ukrayini 1925 28 13 veresnya 2016 u Wayback Machine Enciklopediya suchasnoyi Ukrayini red kol I M Dzyuba ta in NAN Ukrayini NTSh K Institut enciklopedichnih doslidzhen NAN Ukrayini 2001 2023 ISBN 966 02 2074 X Literatura Modernisti marksisti i naciya Ukrayinska literaturna diskusiya 1920 h rokiv Per z angl Mikola Klimchuk naukovij redaktor Yarina Cimbal Kiyiv Nika Centr 2006 384 s 13 lyutogo 2016 u Wayback Machine Shkandrij M Modernists Marxists and the Nation The Ukrainian Literary Discussion of the 1920s Edmonton CIUS Press 1992 Shlyahi rozvitku suchasnoyi literaturi Disput 24 travnya 1925 r 2 bereznya 2016 u Wayback Machine Kiyiv Kultkomisiya misckomu UAN 1925 82 s PosilannyaLiteraturna diskusiya 1925 28 Literaturoznavcha enciklopediya u 2 t avt uklad Yu I Kovaliv Kiyiv VC Akademiya 2007 T 1 A L S 567 568 Hutoryanstvo Leksikon zagalnogo ta porivnyalnogo literaturoznavstva golova red A Volkov Chernivci Zoloti litavri 2001 S 614 634 s Ce nezavershena stattya z istoriyi Vi mozhete dopomogti proyektu vipravivshi abo dopisavshi yiyi