Людовик XIII Справедливий (фр. Louis le Juste; 27 вересня 1601, Фонтенбло — 14 травня 1643, Сен-Жермен-ан-Ле) — король Франції та Наварри в 1610–1643 роках. Титули: , губернатор Нормандії (1608–1610).
Людовик XIII фр. Louis XIII | ||
![]() | ||
![]() | ||
| ||
---|---|---|
Коронація: | 17 жовтня 1610 | |
Попередник: | Генріх IV Великий | |
Наступник: | Людовик XIV Король-Сонце | |
| ||
Ім'я при народженні: | Луї | |
Народження: | 27 вересня 1601 Фонтенбло | |
Смерть: | 14 травня 1643 (41 рік) Сен-Жермен-ан-Ле | |
Причина смерті: | туберкульоз | |
Поховання: | Абатство Сен-Дені, Париж, Королівство Франція | |
Країна: | Королівство Франція і Наваррське королівство | |
Релігія: | католицтво | |
Рід: | Бурбони | |
Батько: | Генріх IV Великий | |
Мати: | Марія Медічі | |
Шлюб: | Анна Австрійська | |
Діти: | Людовик, Філіп | |
Автограф: | ![]() | |
Нагороди: | ||
|
Біографія
Ранні роки та початок правління
Народжений у Фонтенбло, Людовик XIII був найстаршою законною дитиною короля Генріха IV — першого короля з династії Бурбонів та Марії Медічі. Йому довелося зростати з позашлюбними дітьми свого батька, що йому не подобалося і залишило відбиток на його особистості. Відомості про дитячі роки дофіна збереглися найповніше в щоденнику його лікаря Еруара, які свідчать про досить розпусну атмосферу королівського двору.
Своїх незаконнонароджених братів і сестер він називав «фефе» і класифікував їх, як «суча порода». Породи йшли в такому порядку: «Спочатку моя, потім фефе Вандома, потім фефе Шевальє, за цим фефе Вернея і нарешті маленького Море. Цей останній для мене просто смішний…».
У 1609 році він переїхав до Лувра, де на вимогу батька мав готуватися до ведення державних справ. Він отримав достатньо поверхневе виховання від свого наставника Жиля де Сувре. Людовик мало цікавився латиною та письмом. Найбільше його приваблювали полювання та музика. Крім того він був чудовим вершником.
Став королем у 1610 році у віці восьми з половиною років, після вбивства Генріха IV Равальяком. Через те, що він ще не досяг повноліття, регентом стала його мати, яка мала правити допоки королю не виповнилося б тринадцять років. Але через своє властолюбство Марія Медічі відмовлялася віддавати владу, тому Людовик XIII почав самостійно правити лише в п'ятнадцять років. Регентша відступила від політики Генріха IV і вирішила укласти союз із Іспанською імперією, для чого було домовлено про шлюб короля з інфантою Анною Австрійською, дочкою короля Іспанської імперії Філіпа III Побожного. Шлюб був укладений 9 листопада 1615 року, але їхні сексуальні відносини не починалися приблизно до 1619 року. Цей шлюб викликав занепокоєння у шляхтичів-гугенотів. Багато знатних гугенотів почали покидати двір і готуватися до громадянської війни, але королеві-регентші вдалося з ними домовитися. Після досягнення повноліття Людовик XIII підтвердив Нантський едикт та скликав Генеральні штати, які, однак, не мали особливого значення. Цей період характеризується боротьбою аристократичної опозиції з посиленням абсолютизму. Голова аристократів принц був ув'язнений в Бастилії фаворитом Марії Медічі Кончіні, маршалом д'Анкром. Але 24 квітня 1617 року з відома короля Кончіні застрелили, а трохи пізніше королева Марія Медічі була заслана в Блуа.
Самостійне правління
Після того як Людовик XIII почав самостійне правління в 1617 році, він перебував під впливом свого фаворита та наставника герцога Люїня, який був на 23 роки старшим за короля. Королева-мати в 1619 році втекла з Блуа і підняла армію проти сина, але повстання було не досить вдалим. Король вирішив помиритися з матір'ю і відповідно до Ангулемського договору від 30 квітня 1619 року вона отримала Шинон та Анже, але без права засідати в . Невдоволена своєю роллю Марія Медічі почала громадянську війну, яка закінчілася її поразкою при Понт-де-Се в серпні 1620 року, де король особисто командував своєю армією. Бажаючи все ж досягти примирення з матір'ю, Людовик XIII дозволив їй повернутися у Париж. Але вона поставила йому умову, що готова повернутися лише, якщо до Королівської ради буде введено її тодішнього фаворита єпископа Люсонського Рішельє. На що король погодився.
Протестанти під головуванням принца Конде, графа Суассонського та герцога Бульонського в цей час знову підняли повстання. Король поїхав до По, столиці Наварри для того, щоб відновити католицьку віру, яка була заборонена протестантами вже пів-століття. Він почав військову кампанію в 1621 році й захопив Сен-Жан-д'Анжелі. Та через невдалі дії Люїня зазнав поразки при Монтобані. Люїнь помер у тому ж році від скарлатини. Загалом Люїнь був не дуже добрим державним діячем і викликав невдоволення тим, що за дуже короткий строк, користуючись дружбою короля, накопичував багатства й титули.
Бажаючи більше уваги приділяти державним справам, Людовик XIII довірився в управлінні міністру Ніколя Брулару де Сіллері та його синам. Але через свою некомпетентність вони швидко втратили своє положення.
У 1624 році король призначив Рішельє першим міністром. Той, який пізніше став кардиналом, зосередив у своїх руках всі важелі управління королівством. Діючи задля об'єднання держави та зміцнення влади короля, він відібрав у 1628 році в гугенотів їхній останній форпост — Ла-Рошель, а в 1629 році своїх привілеїв були позбавлені протестанти Лангедока. Але за цим не було релігійних переслідувань. Король помилував усіх захисників Ла-Рошелі, що залишилися в живих, а релігійні свободи були підтверджені. Французький дім Неверів був закріплений у Мантуї, після (1628–1631 роки), що зміцнило вплив Королівства Франція в Італії. Завдяки дипломатичній політиці Рішельє Королівство Франція успішно захистило свої інтереси в Тридцятирічній війні, не допустивши перемоги іспанських та австрійських Габсбургів.
Усередині держави стараннями кардинала зміцнювався абсолютизм. Було придушено «фронду принців» та страчено герцога Монморансі. Король весь час захищав свого міністра від інтриг своїх родичів, серед яких особливо виділявся честолюбністю . Гастон Орлеанський, який тривалий час був спадкоємцем престолу, намагався усунути кардинала Рішельє, а згодом за допомогою Іспанської імперії стати королем.
Король модернізував порт Гавра та розпочав будівництво потужного флоту. Крім того, Людовик XIII піклувався про розвиток та управління Нової Франції, були організовані поселення в Квебеці — на захід від річки св. Лаврентія, від міста Квебек до Монреаля. Він допоміг св. Венсану де Полю організовувати його конгрегацію, яка займається допомогою бідним (його послідовниць почали називати сестрами милосердя). При ньому створено систему податкового контролю на основі призначення інтендантів. Було викарбувано перший луїдор.
Будучи побожним, Людовик XIII у 1638 році посвятив Королівство Франція Богоматері. Король піклувався про розвиток мистецтва у Королівстві Франція, хоча назвати його меценатом важко. Він допомагав художникам відвідувати Італію та вчитися там. Людовик XIII запросив великих художників Ніколя Пуссена та прикрашати Лувр.
Кардинал Рішельє помер за декілька місяців до смерті самого короля і його спадкоємцем став кардинал Мазаріні, який досяг вершини могутності під час регентства Анни Австрійської. Людовик помер від дисемінованого туберкульозу.
Сім'я
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekkxTDBGbWRHVnlYMUoxWW1WdWMxOHRYMEZ1Ym1WZmIyWmZRWFZ6ZEhKcFlTVXlRMTlSZFdWbGJsOXZabDlHY21GdVkyVmZMVjlNYjNWMmNtVmZTVTVXWHpFM09UUXVhbkJuTHpJM01IQjRMVUZtZEdWeVgxSjFZbVZ1YzE4dFgwRnVibVZmYjJaZlFYVnpkSEpwWVNVeVExOVJkV1ZsYmw5dlpsOUdjbUZ1WTJWZkxWOU1iM1YyY21WZlNVNVdYekUzT1RRdWFuQm4uanBn.jpg)
Відносини між королем і Анною Австрійською були тривалий час доволі прохолодними. Лише після 23 років шлюбу й чотирьох викиднів королева народила сина в 1638 році. Через велику кількість фаворитів (герцог де Люінь, маркіз де Торе, Барада, герцог де Сен-Сімон та маркіз де Сен-Мар) та холодність у відносинах з дружиною про Людовика XIII ходили поголоси, начебто він мав гомосексуальні зв'язки, але це нічим не підтверджується. Єдиним, хто це стверджував, був Гедеон Теллеман де Рео, який був налаштований вороже до Людовика XIII. Останнім його фаворитом був набагато молодший , якого стратили за звинуваченням у змові під час війни з Іспанською імперією в 1642 році. Крім того, відомо про двох коханок Людовика XIII — Марію де Отефор та Луїзу де Лафаєт. Але відносини з ними, скоріш за все, мали платонічний характер.
Примітки
- Щоденник Еруара. Цит. по Ги Шоссинан-Ногаре. Повседневная жизнь жен и возлюбленных французских королей [ 24 лютого 2007 у Wayback Machine.]
- Moote, A. Lloyd (1989). Louis XIII, the Just. Berkeley; Los Angeles; London: University of California Press. ; (англ.)
Джерела
•
• Шишкин В. В. «Королевский двор и политическая борьба во Франции в XVI—XVII веках». СПб., 2004. (Clio cotidiana).
• Moote, A. Lloyd. «Louis XIII, the Just». Berkeley, CA; Los Angeles; London: University of California Press, 1991 (paperback, ).
• Willis, Daniel A. (comp). «The Descendants of Louis XIII. Clearfield, 1999»
• И. А. Мусский. «100 великих дипломатов». Москва, Вече, 2001 г.
Посилання
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Людовик XIII Справедливий
Cawley, Charles, Navarre, kings, Medieval Lands database, Foundation for Medieval Genealogy
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
U Vikipediyi ye statti pro inshi znachennya cogo termina Lyudovik Lyudovik XIII Spravedlivij fr Louis le Juste 27 veresnya 1601 Fontenblo 14 travnya 1643 Sen Zhermen an Le korol Franciyi ta Navarri v 1610 1643 rokah Tituli gubernator Normandiyi 1608 1610 Lyudovik XIII fr Louis XIIILyudovik XIIIKorol FranciyiKoronaciya 17 zhovtnya 1610Poperednik Genrih IV VelikijNastupnik Lyudovik XIV Korol SonceKorol Navarri Im ya pri narodzhenni LuyiNarodzhennya 27 veresnya 1601 1601 09 27 FontenbloSmert 14 travnya 1643 1643 05 14 41 rik Sen Zhermen an LePrichina smerti tuberkulozPohovannya Abatstvo Sen Deni Parizh Korolivstvo FranciyaKrayina Korolivstvo Franciya i Navarrske korolivstvoReligiya katolictvoRid BurboniBatko Genrih IV VelikijMati Mariya MedichiShlyub Anna AvstrijskaDiti Lyudovik FilipAvtograf Nagorodi Mediafajli b u VikishovishiBiografiyaRanni roki ta pochatok pravlinnya Narodzhenij u Fontenblo Lyudovik XIII buv najstarshoyu zakonnoyu ditinoyu korolya Genriha IV pershogo korolya z dinastiyi Burboniv ta Mariyi Medichi Jomu dovelosya zrostati z pozashlyubnimi ditmi svogo batka sho jomu ne podobalosya i zalishilo vidbitok na jogo osobistosti Vidomosti pro dityachi roki dofina zbereglisya najpovnishe v shodenniku jogo likarya Eruara yaki svidchat pro dosit rozpusnu atmosferu korolivskogo dvoru Svoyih nezakonnonarodzhenih brativ i sester vin nazivav fefe i klasifikuvav yih yak sucha poroda Porodi jshli v takomu poryadku Spochatku moya potim fefe Vandoma potim fefe Shevalye za cim fefe Verneya i nareshti malenkogo More Cej ostannij dlya mene prosto smishnij U 1609 roci vin pereyihav do Luvra de na vimogu batka mav gotuvatisya do vedennya derzhavnih sprav Vin otrimav dostatno poverhneve vihovannya vid svogo nastavnika Zhilya de Suvre Lyudovik malo cikavivsya latinoyu ta pismom Najbilshe jogo privablyuvali polyuvannya ta muzika Krim togo vin buv chudovim vershnikom Stav korolem u 1610 roci u vici vosmi z polovinoyu rokiv pislya vbivstva Genriha IV Ravalyakom Cherez te sho vin she ne dosyag povnolittya regentom stala jogo mati yaka mala praviti dopoki korolyu ne vipovnilosya b trinadcyat rokiv Ale cherez svoye vlastolyubstvo Mariya Medichi vidmovlyalasya viddavati vladu tomu Lyudovik XIII pochav samostijno praviti lishe v p yatnadcyat rokiv Regentsha vidstupila vid politiki Genriha IV i virishila uklasti soyuz iz Ispanskoyu imperiyeyu dlya chogo bulo domovleno pro shlyub korolya z infantoyu Annoyu Avstrijskoyu dochkoyu korolya Ispanskoyi imperiyi Filipa III Pobozhnogo Shlyub buv ukladenij 9 listopada 1615 roku ale yihni seksualni vidnosini ne pochinalisya priblizno do 1619 roku Cej shlyub viklikav zanepokoyennya u shlyahtichiv gugenotiv Bagato znatnih gugenotiv pochali pokidati dvir i gotuvatisya do gromadyanskoyi vijni ale korolevi regentshi vdalosya z nimi domovitisya Pislya dosyagnennya povnolittya Lyudovik XIII pidtverdiv Nantskij edikt ta sklikav Generalni shtati yaki odnak ne mali osoblivogo znachennya Cej period harakterizuyetsya borotboyu aristokratichnoyi opoziciyi z posilennyam absolyutizmu Golova aristokrativ princ buv uv yaznenij v Bastiliyi favoritom Mariyi Medichi Konchini marshalom d Ankrom Ale 24 kvitnya 1617 roku z vidoma korolya Konchini zastrelili a trohi piznishe koroleva Mariya Medichi bula zaslana v Blua Samostijne pravlinnya Pislya togo yak Lyudovik XIII pochav samostijne pravlinnya v 1617 roci vin perebuvav pid vplivom svogo favorita ta nastavnika gercoga Lyuyinya yakij buv na 23 roki starshim za korolya Koroleva mati v 1619 roci vtekla z Blua i pidnyala armiyu proti sina ale povstannya bulo ne dosit vdalim Korol virishiv pomiritisya z matir yu i vidpovidno do Angulemskogo dogovoru vid 30 kvitnya 1619 roku vona otrimala Shinon ta Anzhe ale bez prava zasidati v Nevdovolena svoyeyu rollyu Mariya Medichi pochala gromadyansku vijnu yaka zakinchilasya yiyi porazkoyu pri Pont de Se v serpni 1620 roku de korol osobisto komanduvav svoyeyu armiyeyu Bazhayuchi vse zh dosyagti primirennya z matir yu Lyudovik XIII dozvoliv yij povernutisya u Parizh Ale vona postavila jomu umovu sho gotova povernutisya lishe yaksho do Korolivskoyi radi bude vvedeno yiyi todishnogo favorita yepiskopa Lyusonskogo Rishelye Na sho korol pogodivsya Protestanti pid golovuvannyam princa Konde grafa Suassonskogo ta gercoga Bulonskogo v cej chas znovu pidnyali povstannya Korol poyihav do Po stolici Navarri dlya togo shob vidnoviti katolicku viru yaka bula zaboronena protestantami vzhe piv stolittya Vin pochav vijskovu kampaniyu v 1621 roci j zahopiv Sen Zhan d Anzheli Ta cherez nevdali diyi Lyuyinya zaznav porazki pri Montobani Lyuyin pomer u tomu zh roci vid skarlatini Zagalom Lyuyin buv ne duzhe dobrim derzhavnim diyachem i viklikav nevdovolennya tim sho za duzhe korotkij strok koristuyuchis druzhboyu korolya nakopichuvav bagatstva j tituli Bazhayuchi bilshe uvagi pridilyati derzhavnim spravam Lyudovik XIII dovirivsya v upravlinni ministru Nikolya Brularu de Silleri ta jogo sinam Ale cherez svoyu nekompetentnist voni shvidko vtratili svoye polozhennya U 1624 roci korol priznachiv Rishelye pershim ministrom Toj yakij piznishe stav kardinalom zoserediv u svoyih rukah vsi vazheli upravlinnya korolivstvom Diyuchi zadlya ob yednannya derzhavi ta zmicnennya vladi korolya vin vidibrav u 1628 roci v gugenotiv yihnij ostannij forpost La Roshel a v 1629 roci svoyih privileyiv buli pozbavleni protestanti Langedoka Ale za cim ne bulo religijnih peresliduvan Korol pomiluvav usih zahisnikiv La Rosheli sho zalishilisya v zhivih a religijni svobodi buli pidtverdzheni Francuzkij dim Neveriv buv zakriplenij u Mantuyi pislya 1628 1631 roki sho zmicnilo vpliv Korolivstva Franciya v Italiyi Zavdyaki diplomatichnij politici Rishelye Korolivstvo Franciya uspishno zahistilo svoyi interesi v Tridcyatirichnij vijni ne dopustivshi peremogi ispanskih ta avstrijskih Gabsburgiv Useredini derzhavi starannyami kardinala zmicnyuvavsya absolyutizm Bulo pridusheno frondu princiv ta stracheno gercoga Monmoransi Korol ves chas zahishav svogo ministra vid intrig svoyih rodichiv sered yakih osoblivo vidilyavsya chestolyubnistyu Gaston Orleanskij yakij trivalij chas buv spadkoyemcem prestolu namagavsya usunuti kardinala Rishelye a zgodom za dopomogoyu Ispanskoyi imperiyi stati korolem Korol modernizuvav port Gavra ta rozpochav budivnictvo potuzhnogo flotu Krim togo Lyudovik XIII pikluvavsya pro rozvitok ta upravlinnya Novoyi Franciyi buli organizovani poselennya v Kvebeci na zahid vid richki sv Lavrentiya vid mista Kvebek do Monrealya Vin dopomig sv Vensanu de Polyu organizovuvati jogo kongregaciyu yaka zajmayetsya dopomogoyu bidnim jogo poslidovnic pochali nazivati sestrami miloserdya Pri nomu stvoreno sistemu podatkovogo kontrolyu na osnovi priznachennya intendantiv Bulo vikarbuvano pershij luyidor Buduchi pobozhnim Lyudovik XIII u 1638 roci posvyativ Korolivstvo Franciya Bogomateri Korol pikluvavsya pro rozvitok mistectva u Korolivstvi Franciya hocha nazvati jogo mecenatom vazhko Vin dopomagav hudozhnikam vidviduvati Italiyu ta vchitisya tam Lyudovik XIII zaprosiv velikih hudozhnikiv Nikolya Pussena ta prikrashati Luvr Kardinal Rishelye pomer za dekilka misyaciv do smerti samogo korolya i jogo spadkoyemcem stav kardinal Mazarini yakij dosyag vershini mogutnosti pid chas regentstva Anni Avstrijskoyi Lyudovik pomer vid diseminovanogo tuberkulozu Sim yaAnna Avstrijska druzhina Lyudovika XIII Spravedlivogo Vidnosini mizh korolem i Annoyu Avstrijskoyu buli trivalij chas dovoli proholodnimi Lishe pislya 23 rokiv shlyubu j chotiroh vikidniv koroleva narodila sina v 1638 roci Cherez veliku kilkist favoritiv gercog de Lyuin markiz de Tore Barada gercog de Sen Simon ta markiz de Sen Mar ta holodnist u vidnosinah z druzhinoyu pro Lyudovika XIII hodili pogolosi nachebto vin mav gomoseksualni zv yazki ale ce nichim ne pidtverdzhuyetsya Yedinim hto ce stverdzhuvav buv Gedeon Telleman de Reo yakij buv nalashtovanij vorozhe do Lyudovika XIII Ostannim jogo favoritom buv nabagato molodshij yakogo stratili za zvinuvachennyam u zmovi pid chas vijni z Ispanskoyu imperiyeyu v 1642 roci Krim togo vidomo pro dvoh kohanok Lyudovika XIII Mariyu de Otefor ta Luyizu de Lafayet Ale vidnosini z nimi skorish za vse mali platonichnij harakter PrimitkiShodennik Eruara Cit po Gi Shossinan Nogare Povsednevnaya zhizn zhen i vozlyublennyh francuzskih korolej 24 lyutogo 2007 u Wayback Machine Moote A Lloyd 1989 Louis XIII the Just Berkeley Los Angeles London University of California Press ISBN 9780520064850 ISBN 0 520 07546 3 angl Dzherela Shishkin V V Korolevskij dvor i politicheskaya borba vo Francii v XVI XVII vekah SPb 2004 Clio cotidiana Moote A Lloyd Louis XIII the Just Berkeley CA Los Angeles London University of California Press 1991 paperback ISBN 0 520 07546 3 Willis Daniel A comp The Descendants of Louis XIII Clearfield 1999 I A Musskij 100 velikih diplomatov Moskva Veche 2001 g PosilannyaVikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Lyudovik XIII Spravedlivij Cawley Charles Navarre kings Medieval Lands database Foundation for Medieval Genealogy