Марія Клотільда Французька (Marie Adélaïde Clotilde Xavière; 23 вересня 1759 — 7 березня 1802), відома як Клотільда в Італії, була королевою Сардинії в шлюбі з Карлом Емануїлом IV Сардинським. Вона була молодшою сестрою короля Франції Людовика XVI. Вона була політично активною і виступала в якості фактичного першого міністра свого чоловіка під час його правління. Її шанують у католицькій церкві, проголосивши її преподобною Папою Пієм VII.
Клотільда Французька фр. Clotilde de France | |
---|---|
![]() | |
Біографічні дані | |
Релігія | католицтво |
Народження | 23 вересня 1759[1][2][3] Версаль |
Смерть | 7 березня 1802[1][2][3] (42 роки) Неаполь, Неаполітанське королівство інфекційне захворювання |
Поховання | d |
У шлюбі з | Карл Емануїл IV |
Династія | Бурбони |
Батько | Людовик Фердинанд |
Мати | Марія Жозефа Саксонська |
![]() | |
![]() | |
|
Принцеса Франції
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelV3TDB4bFgyTnZiWFJsWDJRbE1qZEJjblJ2YVhOZlpYUmZjMkZmY3lWRE5TVTVNM1Z5WDAxaFpHRnRaVjlEYkc5MGFXeGtaUzVxY0djdk1qSXdjSGd0VEdWZlkyOXRkR1ZmWkNVeU4wRnlkRzlwYzE5bGRGOXpZVjl6SlVNMUpUa3pkWEpmVFdGa1lXMWxYME5zYjNScGJHUmxMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekprTDBwdmMyVndhRjlFZFdOeVpYVjRKVEpEWDAxaFpHRnRaVjlEYkc5MGFXeGtaVjhsTWpneE56WTRMVEUzTmprbE1qa3VhbkJuTHpJeU1IQjRMVXB2YzJWd2FGOUVkV055WlhWNEpUSkRYMDFoWkdGdFpWOURiRzkwYVd4a1pWOGxNamd4TnpZNExURTNOamtsTWprdWFuQm4uanBn.jpg)
Клотільда, народжена у Версалі, була старшою донькою Людовика, дофіна Франції, єдиного сина короля Людовика XV і його дружини, королеви Марії Лещинської, і принцеси Марії Жозефи Саксонської. Будучи онукою короля, вона була . Після смерті діда у травні 1774 року старший брат Клотільди, Луї Огюст, став королем Франції Людовиком XVI.
Клотільду та її молодшу сестру Елізабет виховувала мадам де Марсан, гувернантка дітей Франції. Сестри вважалися дуже різними за характерами. Через надмірну вагу Клотільду в юності прозвали Грос-Мадам. У той час як її сестру Елізабет описували як «горду, негнучку та пристрасну», Клотільду, навпаки, вважали «наділеною найщасливішою вдачею, яку потрібно лише направляти та розвивати». Вони отримали звичайну освіту королівських принцес того часу, зосереджуючись на досягненнях, релігії та чеснотах, освіті, якій Клотільда, як повідомляється, охоче піддалася. Їх навчав ботаніки м. Лемоньє, уроки історії та географії — м. Леблон, а релігії — абат де Монтіга, канонік Шартрський, і вони ходили між королівськими палацами, поділяючи дні на навчання, прогулянки в парку, або їзду в лісі.
У той час як Клотільду описували як слухняну ученицю, «яку любили всі, хто до неї звертався», Елізабет довго відмовлялася вчитися, заявляючи, що «під рукою завжди були люди, чиїм обов'язком було думати за князів», і ставилася до свого персоналу з нетерпінням. Через їхню різницю мадам де Марсан, яка не могла впоратися з Елізабет, віддала перевагу Клотільді, що викликало ревнощі у Елізабет і викликало розрив між сестрами. Єлизавети. Їхні стосунки покращилися, коли Елізабет захворіла, і Клотільда наполягала на тому, щоб її доглядати; протягом цього часу Клотільда навчила Елізабет алфавіту та зацікавила її релігією. Клотільда стала хорошим другом, вихователем і порадником Єлизавети.
Шлюб
Клотільда рано пристосувалася до суворої католицької побожності і мала бажання наслідувати приклад своєї тітки, , і приєднатися до ордену кармелітів. Натомість, однак, у лютому 1775 року Клотільда була офіційно заручена її братом, королем Людовиком XVI, із Карлом Емануїлом, принцом П'ємонту, старшим сином Віктора Амадея III Сардинського та Марії Антонії Фердінанди Іспанської. Шлюб Клотільди та Карла Емануїла був частиною ширшої серії франко-савойських династичних шлюбів, які відбулися упродовж восьми років: після весілля між двоюрідною сестрою Карла Емануїла та її родичем у 1767 році, сестра Карла Емануїла Марія-Жозефіна вийшла заміж за старшого брата Клотільди, графа Провансу в 1771 році, а інша сестра Карла Емануїла, Марія Тереза, вийшла заміж за молодшого брата Клотільди, графа Артуа в 1773 році. Клотільда не хотіла виходити заміж, але підлаштувалася під волю брата. Вона запитала про особистість її майбутнього чоловіка, і її навчили італійської, щоб виконувати свою роль майбутньої королеви Сардинії.
12 червня 1775 року Клотільда була присутня на коронації свого брата Людовіка XVI у Реймсі. 8 серпня посол Сардинії граф де Вірі представив Клотільді офіційну пропозицію від Карла Еммануїла, а 16 числа офіційні заручини були оголошені до королівського двору. 21 серпня 1775 року Людовик XVI видав свою сестру Клотільду заміж у Версалі за прокурацією за Карла Емануїла, принца П'ємонту, старшого сина Віктора Амадея III Сардинського та Марії Антонії Фердінанди Іспанської, з її другим старшим братом, графом Провансу, як довіреною особою. для нареченого та з , який керував церемонією.
Клотільда вирушила з Версаля 27 серпня і розлучилася з королем, королевою та її сестрою в Шуазі, перш ніж продовжити шлях зі своїм братом, графом Прованським. Прощання між сестрами було описано як напружене, Елізабет ледь могла вирватися з обіймів Клотільди; Королева Марія-Антуанетта прокоментувала: «Моя сестра Єлизавета — чарівна дитина, яка має розум, характер і багато грації; вона виявила найбільше почуття, і набагато вище свого віку, коли від'їжджала її сестра. Бідна маленька дівчинка була в розпачі, а оскільки її здоров'я дуже слабке, вона захворіла і мала дуже сильний нервовий напад. Я визнаю свою дорогу маму, що боюся, що надто прив'язуюсь до неї, відчуваючи на прикладі моїх тіток, наскільки важливо для її щастя не залишатися старою дівою в цій країні».
У Ліоні Клотільда стала популярною завдяки успішному проханню амністувати ув'язнених дезертирів у міській в'язниці, перш ніж нарешті прибути на кордон у Пон-де-Бовуазен 5 вересня. Там вона була відділена від свого французького оточення та урочисто передана графом де Клермон-Тоннер графу де Вірі та її новому італійському дому, зокрема її новій фрейліні мадам Терезі Бальбі, яка мала стати її фавориткою до самої смерті. Перетнувши кордон зі своїм новим двором, її представили Карлу Емануїлу.
У супроводі свого брата, графа Провансу та її чоловіка, вона була представлена своєму тестю в Ле-Ешелі та своїй свекрусі та решті сардинського двору в Шамбері, перш ніж офіційно в'їхати в Турин. 30 вересня. Офіційне весілля відбулося в Турині. Під час її одруження у французькому дворі з'явилися коментарі, що її нареченому дали двох наречених замість однієї, з огляду на її вагу. Її свекор був стурбований тим, що її вага може вплинути на її здатність народжувати дітей. Повідомляється, що наречений прокоментував, що йому дали «більше поклоніння».
Принцеса П'ємонту
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekkxTDBobGFXNXphWFZ6WDBOc2IzUnBiR1JsWDJSbFgwWnlZVzVqWlM1cWNHY3ZNakl3Y0hndFNHVnBibk5wZFhOZlEyeHZkR2xzWkdWZlpHVmZSbkpoYm1ObExtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Клотільда налагодила добрі стосунки зі своєю новою сім'єю і набула популярності серед публіки. Її свекор почав називати її ангелом миру через те, що вона часто виступала посередником між сварливими членами сім'ї, особливо між ним і її чоловіком. Вона швидко й успішно адаптувалася до суворих придворних правил своєї свекрухи, палкої католички, королеви Марії Антонії, сумлінно брала участь у всіх представницьких заходах, які очікувалися від неї в ролі кронпринцеси, і продемонструвала, що сувора мораль при дворі буде суворо підтримуватися в її майбутньому перебуванні як королеви, так вони були нинішньою королевою. Вона була близька до своїх невісток, герцогині Аости та герцогині Шабле. Її дуже любили домочадці за її повагу до них, а її благочестивість і часте приватне поклоніння створили їй репутацію благочестя серед громадськості. У свої перші роки в Савойї вона насолоджувалася модою та розвагами, і, незважаючи на її святу репутацію, сам її чоловік сказав, що насправді їй не властиво бути скромною та покірною, і що їй доводиться боротися, щоб досягти цього.
Хоча союз був організований із політичних міркувань, Клотільда та Карл Емануїл стали відданими одне одному, об'єднані своєю побожністю та твердою вірою в католицьку віру. Вона грала на гітарі під його спів, вони разом вивчали релігійні тексти і любили проводити час у Монкальєрі та Ла Венаріа, щоб відпочити від придворного етикету. Шлюб був бездітним. Висловлювалося занепокоєння, що її труднощі з зачаттям були пов'язані з її вагою, і упродовж перших років шлюбу вона по-різному лікувалася від безпліддя, серед яких була дієта, яка спричинила її значну втрату ваги. У 1779 році була ознака вагітності, яка виявилася помилковою, а в 1783 році, після восьми років спроб мати потомство, Клотільда попросила Карла Емануїла припинити статеві стосунки та жити в цнотливості як uti frater et soror, прохання, з яким він охоче погодився. Карл Емануїл, будучи пасивним за характером, спирався на Клотільду як на сильнішу особистість, і вона мала на нього великий вплив як стабілізуючий фактор і радник, і вона діяла як посередник під час його конфліктів із батьком королем, часто викликаний нервовими труднощами Карла Емануїла, стан, який Клотільда взяла на себе, щоб сховатися від інших і стабілізуватися.
Французька революція виявилася катастрофою для її родини. Її молодший брат, граф д'Артуа, покинув Францію в 1789 році і отримав дозвіл від Турина залишитися там під захистом свого тестя, короля Сардинії. Клотільда також давала притулок принцу де Конде, Луїзі де Конде, герцогу д'Анг'єнському, а також, у березні 1791 року, своїм тіткам пані Франс, та . Після від'їзду її брата, графа Артуа, її невістка, графиня Артуа, впала в депресію і замислювалася стати черницею, але її переконала не робити цього Клотільда, яка вказала на свій обов'язок перед власними дітьми. У цей період Турин був наповнений аристократичними французькими емігрантами, яких дуже не любила громадськість у Савойї, а також спричинили те, що уряд у Парижі вважав Савойю ворогом, і Клотільда опинилася в скрутному становищі, оскільки її благодійна діяльність серед французької емігрантської спільноти була помічена.
У 1790-х роках Елізабет Віже-Лебрен, яка перебувала у вигнанні, описала Клотільду як таку, що надзвичайно змінила її зовнішність і характер. Оскільки Віже-Лебрен перебувала в Італії між 1789 і 1792 роками, і була надана аудієнції Клотільді за допомогою рекомендаційних листів від Пані Франції, зустріч, ймовірно, відбулася в 1791 або 1792 році, незважаючи на те, що Віже-Лебрен — можливо, заднім числом — називала Клотільду та її чоловіка королем і королевою, хоча вони насправді були принцом і принцесою П'ємонту в цей момент:
- «Дві тітки Людовіка XVI були люб'язні передати мені листи до Клотільди, королеви Сардинії, їхньої племінниці. Вони повідомили, що дуже хочуть, щоб я намалювала портрет, і тому, як тільки я влаштувалася, то постала перед її величністю. Вона прийняла мене дуже добре, прочитавши листи принцеси Аделаїди та принцеси Вікторії. Вона сказала мені, що їй шкода, що довелося відмовляти своїм тіткам, але що, відмовившись від світу зовсім, вона повинна відмовитися від малювання. Те, що я побачила, дійсно здавалося цілком узгодженим з її заявою та її рішучістю. Королева Сардинії мала коротко підстрижене волосся і носила на голові маленький чепчик, який, як і решта її одягу, була найпростішою. Особливо мене вразила її худорлявість, оскільки я бачила її, коли вона була дуже молодою, ще до одруження, коли її кремезність була настільки помітною, що у Франції її називали „Товстою Міледі“. Незалежно від того, що ця зміна була спричинена надто суворими релігійними обрядами чи стражданнями, яких зазнали нещастя її родини, факт полягав у тому, що вона змінилася до невпізнання. Король приєднався до неї в кімнаті, де вона прийняла мене. Він також був такий блідий і худий, що було боляче дивитися на них разом».
Її старший брат, король Людовик XVI, невістка, королева Марія-Антуанетта; та молодша сестра, мадам Елізабет, були страчені в 1793-94 роках. Клотільда вважала свого брата католицьким мучеником, але, як повідомляється, на неї більше емоційно вплинула страта її сестри, яка стала поворотним моментом у її житті. Спочатку вона мала добрі надії, що Елізабет не буде страчена через її порівняно невелику політичну значимість, і тому новина про її страту була шоком. Її чоловік сказав їй, що вони повинні принести жертву, на що вона відразу, зрозумівши, відповіла: «Жертва зроблена!» і знепритомніла. Вона брала участь у публічній процесії покаяння до церкви Pere Philippins у Турині, де сповістила про смерть своєї сестри та наказала молитися за неї, а після цього говорила про неї як про святу. Після страти сестри Клотільда заявила про намір прожити все життя у стані покаяння: з цього року і до самої смерті вона носила лише прості сині вовняні сукні, стригла волосся і покривала їх простим чіпцем, відкинула всі свої прикраси, крім каблучки та хрестика, перестала відвідувати театр і оперу. Зазначається, що вона дійсно прийняла посла Французької республіки Жінгуена з привітністю, що викликало подив, але вона зазначила, що вважає це християнським вчинком.
Королева Сардинії
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkU0TDBOc2IzUm9hV3hrWlY5a1pWOUdjbUZ1WTJVdWFuQm5Mekl5TUhCNExVTnNiM1JvYVd4a1pWOWtaVjlHY21GdVkyVXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
У 1796 році, після сходження чоловіка на престол, Клотільда стала Сардинії. Карл Емануїл був описаний як апатичний, невпевнений і нездатний діяти, а стрес через важку ситуацію в Королівстві погіршив його нервовий стан і ускладнив його правління. Він вважав за краще, щоб Клотільда отримувала звіти від міністрів і дипломатів, читала їх, узагальнювала для нього і радила йому, як діяти. Клотільда дотримувалася цих інструкцій, консультувалася з міністрами, перш ніж дати рекомендації своєму чоловікові, а також переконувалася, що вичікувала слушний момент, щоб залучити його до державних справ, щоб не викликати у нього ще більшого стресу та не повідомити громадськості про його нервовий стан. Такий метод ведення державних справ спричиняв зриви та затримки, а також робив правління неефективним і повільним у дуже критичній ситуації для Савойї, і хоча Клотільда намагалася не втручатись у політику, її великий вплив був надто очевидним, щоб не викликати критику. Короля і королеву також звинувачували в тому, що вони приділяли надто багато часу релігійним обрядам, що призвело до ще більших затримок у роботі уряду. Під час їх правління в Турині однією з найважливіших справ була конфіскація церковного майна, яке було необхідно для державної економіки, але Клотільда наполягала на тривалій (і успішній) процедурі отримання дозволу та благословення від Папи з релігійних міркувань, перш ніж продовжити.
6 грудня 1798 року Перша французька республіка оголосила війну Сардинії. Карл Емануїл був змушений зректися всіх своїх територій на материку Італії та відступити на острів Сардинія. Королівській родині було наказано покинути Турин негайно після зречення, а оскільки у короля стався нервовий напад, від'їзд організувала Клотільда. За бажанням герцогині Аости Клотільда успішно попросила генерала Клаузела дозволити герцогу Аості супроводжувати решту сім'ї, а не залишатися в якості французьких заручників. Вона залишила коронні коштовності, але забрала всі коштовності, визначені як приватна власність, і прийняла суму грошей від міністра фінансів після того, як її священик запевнив, що це буде відповідати релігійним принципам. Сім'я вирушила з королівського палацу вночі в супроводі 30 італійських і 30 французьких солдатів і французького комісара до кордону: коли фургон був тимчасово затриманий на шляху з Турина протестуючими натовпами, Карл Емануїл прокоментував Клотільді, що цей інцидент вірності потішить його у вигнанні.
Під час свого правління у вигнанні з материкової Сардинії подружжя подорожувало між італійськими державами, а також власними провінціями та підтримувало дипломатичні відносини з надією на відновлення в Турині. Вони подорожували з Парми, Болоньї та Флоренції на Сардинію, де прибули до Кальярі 3 березня 1799 року, зустріли Te Deum і оселилися в Королівському палаці Кальярі, де влаштували прийом для місцевої знаті. Під час їхнього перебування на Сардинії Клотільда почувалася погано, оскільки вовняний одяг для покаяння, який вона наполягала на носінні, не був здоровим у жаркому кліматі Сардинії.
Під час їхнього вигнання Клотільда була прес-секретарем, де-факто головним радником і першим міністром Карла Емануеля і фактично керувала урядом Сардинії у вигнанні, демонструючи як дипломатичні здібності, так і стійку підтримку Карла Емануїла, який відмовився зректися свого престолу. посаду, поки вона була жива, незважаючи на вимоги його братів зробити це. Незважаючи на свою політичну діяльність, Клотільда завжди применшувала свою особистість, як публічно, так і приватно, оскільки це вважалося більш придатним для її п'єт. Одного разу в 1801 році вона переконала губернатора свого чоловіка на Сардинії, графа Женевуа, не подавати у відставку.
У вересні 1800 року Карл Еммануїл і Клотільда вирушили із Сардинії до Флоренції, оскільки російсько-австрійський альянс у війні проти Франції вселяв у них надії на відновлення Турину, але битва при Маренго змусила їх втекти до Рима, а потім до Неаполя, де вони залишилися з листопада 1800 по березень 1801 перед поверненням до Рима. У Римі вони жили в гостях у багатої родини Колонна. Клотільда доглядала за тіткою свого чоловіка, принцесою , під час її останньої хвороби в Неаполі в 1801 році. Вона також відвідувала свою улюблену фрейліну Бадію, під час якої лікар прийняв її за служницю та виконувала його накази без протестів, і не сказавши йому, хто вона така, не дорікнувши йому, коли він дізнався та вибачився, інцидент, який привернув певну увагу. Подружжя нарешті повернулося до Неаполя в травні 1801 року. Окрім участі в політичних справах через листування, Клотільда присвятила себе відвідуванню релігійних місць, церков і людей.
Клотільда померла 7 березня 1802 року. Карл Емануїл був настільки зворушений її смертю, що 4 червня 1802 року зрікся престолу на користь свого молодшого брата Віктора Емануїла. Королева Клотільда була похована в в Неаполі.
Справа для беатифікації Клотільди була відкрита 10 квітня 1808 року, надавши їй титул Слуги Божої. Пізніше вона була проголошена преподобною.
Походження
8. Людовик, герцог Бургундський | ||||||||||||||||
4. Людовик XV | ||||||||||||||||
9. Марія-Аделаїда Савойська | ||||||||||||||||
2. Людовик Фердинанд | ||||||||||||||||
10. Станіслав Лещинський | ||||||||||||||||
5. Марія Лещинська | ||||||||||||||||
11. Катерина Опалінська | ||||||||||||||||
1. Клотільда Французька | ||||||||||||||||
12. Август II Фрідріх | ||||||||||||||||
6. Август III | ||||||||||||||||
13. Крістіана-Ебергардіна Бранденбург-Байрейтська | ||||||||||||||||
3. Марія Жозефа Саксонська | ||||||||||||||||
14. Йозеф I Габсбург | ||||||||||||||||
7. Марія-Жозефа Австрійська | ||||||||||||||||
15. Вільгельміна Брауншвейг-Люнебурзька | ||||||||||||||||
Список літератури
- Lundy D. R. The Peerage
- Roglo — 1997. — 10000000 екз.
- Pas L. v. Genealogics.org — 2003.
- Royal Families of the World Volume I on p. 364 shows that (1) her father's geographic епітет was «of France» and (2) that her name of address in Sardinia was Clotilde (not Maria Clotilde)
- David Williamson in Kings and Queens of Europe pp. 81 & 159 show that (1) her father's (not a king himself) geographic epithet was «of France» and (2) that her French name of address was Clotilde (not Marie-Clotilde)
- Woodacre, Elena: Queenship in the Mediterranean: Negotiating the Role of the Queen in the Medieval and Early Modern Eras (2013)
- Hardy, B. C. (Blanche Christabel), The Princesse de Lamballe; a biography, 1908, Project Gutenberg
- Maxwell-Scott, Mary Monica, Madame Elizabeth de France, 1764—1794, London: E. Arnold, 1908
- A sister of Louis XVI, Marie-Clotilde de france, queen of Sardinia (1759—1802), 1911
- Princess of France Elisabeth, Elisabeth The Life and Letters of Madame Elisabeth de France, Sister of Louis XVI, Versailles HistoricalSociety, 1899
- Antonia Fraser : Marie Antoinette (2002)
- Memoirs of Madame Vigée Lebrun. Translated by Lionel Strachey, New YorkDoubleday, Page & Company, 1903
- Index ac status causarum beatificationis servorum dei et canonizationis beatorum (Latin) . Typis polyglottis vaticanis. January 1953. с. 154.
Посилання
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Mariya Klotilda Francuzka Marie Adelaide Clotilde Xaviere 23 veresnya 1759 7 bereznya 1802 vidoma yak Klotilda v Italiyi bula korolevoyu Sardiniyi v shlyubi z Karlom Emanuyilom IV Sardinskim Vona bula molodshoyu sestroyu korolya Franciyi Lyudovika XVI Vona bula politichno aktivnoyu i vistupala v yakosti faktichnogo pershogo ministra svogo cholovika pid chas jogo pravlinnya Yiyi shanuyut u katolickij cerkvi progolosivshi yiyi prepodobnoyu Papoyu Piyem VII Klotilda Francuzka fr Clotilde de FranceBiografichni daniReligiyakatolictvoNarodzhennya23 veresnya 1759 1759 09 23 1 2 3 VersalSmert7 bereznya 1802 1802 03 07 1 2 3 42 roki Neapol Neapolitanske korolivstvo infekcijne zahvoryuvannyaPohovannyadU shlyubi zKarl Emanuyil IVDinastiyaBurboniBatkoLyudovik FerdinandMatiMariya Zhozefa Saksonska Mediafajli u VikishovishiPrincesa FranciyiKlotilda ta yiyi starshij brat Karl iz kozoyu Portret Klotildi u vikonanni bl 1773 r Klotilda narodzhena u Versali bula starshoyu donkoyu Lyudovika dofina Franciyi yedinogo sina korolya Lyudovika XV i jogo druzhini korolevi Mariyi Leshinskoyi i princesi Mariyi Zhozefi Saksonskoyi Buduchi onukoyu korolya vona bula Pislya smerti dida u travni 1774 roku starshij brat Klotildi Luyi Ogyust stav korolem Franciyi Lyudovikom XVI Klotildu ta yiyi molodshu sestru Elizabet vihovuvala madam de Marsan guvernantka ditej Franciyi Sestri vvazhalisya duzhe riznimi za harakterami Cherez nadmirnu vagu Klotildu v yunosti prozvali Gros Madam U toj chas yak yiyi sestru Elizabet opisuvali yak gordu negnuchku ta pristrasnu Klotildu navpaki vvazhali nadilenoyu najshaslivishoyu vdacheyu yaku potribno lishe napravlyati ta rozvivati Voni otrimali zvichajnu osvitu korolivskih princes togo chasu zoseredzhuyuchis na dosyagnennyah religiyi ta chesnotah osviti yakij Klotilda yak povidomlyayetsya ohoche piddalasya Yih navchav botaniki m Lemonye uroki istoriyi ta geografiyi m Leblon a religiyi abat de Montiga kanonik Shartrskij i voni hodili mizh korolivskimi palacami podilyayuchi dni na navchannya progulyanki v parku abo yizdu v lisi U toj chas yak Klotildu opisuvali yak sluhnyanu uchenicyu yaku lyubili vsi hto do neyi zvertavsya Elizabet dovgo vidmovlyalasya vchitisya zayavlyayuchi sho pid rukoyu zavzhdi buli lyudi chiyim obov yazkom bulo dumati za knyaziv i stavilasya do svogo personalu z neterpinnyam Cherez yihnyu riznicyu madam de Marsan yaka ne mogla vporatisya z Elizabet viddala perevagu Klotildi sho viklikalo revnoshi u Elizabet i viklikalo rozriv mizh sestrami Yelizaveti Yihni stosunki pokrashilisya koli Elizabet zahvorila i Klotilda napolyagala na tomu shob yiyi doglyadati protyagom cogo chasu Klotilda navchila Elizabet alfavitu ta zacikavila yiyi religiyeyu Klotilda stala horoshim drugom vihovatelem i poradnikom Yelizaveti ShlyubKlotilda rano pristosuvalasya do suvoroyi katolickoyi pobozhnosti i mala bazhannya nasliduvati priklad svoyeyi titki i priyednatisya do ordenu karmelitiv Natomist odnak u lyutomu 1775 roku Klotilda bula oficijno zaruchena yiyi bratom korolem Lyudovikom XVI iz Karlom Emanuyilom princom P yemontu starshim sinom Viktora Amadeya III Sardinskogo ta Mariyi Antoniyi Ferdinandi Ispanskoyi Shlyub Klotildi ta Karla Emanuyila buv chastinoyu shirshoyi seriyi franko savojskih dinastichnih shlyubiv yaki vidbulisya uprodovzh vosmi rokiv pislya vesillya mizh dvoyuridnoyu sestroyu Karla Emanuyila ta yiyi rodichem u 1767 roci sestra Karla Emanuyila Mariya Zhozefina vijshla zamizh za starshogo brata Klotildi grafa Provansu v 1771 roci a insha sestra Karla Emanuyila Mariya Tereza vijshla zamizh za molodshogo brata Klotildi grafa Artua v 1773 roci Klotilda ne hotila vihoditi zamizh ale pidlashtuvalasya pid volyu brata Vona zapitala pro osobistist yiyi majbutnogo cholovika i yiyi navchili italijskoyi shob vikonuvati svoyu rol majbutnoyi korolevi Sardiniyi 12 chervnya 1775 roku Klotilda bula prisutnya na koronaciyi svogo brata Lyudovika XVI u Rejmsi 8 serpnya posol Sardiniyi graf de Viri predstaviv Klotildi oficijnu propoziciyu vid Karla Emmanuyila a 16 chisla oficijni zaruchini buli ogolosheni do korolivskogo dvoru 21 serpnya 1775 roku Lyudovik XVI vidav svoyu sestru Klotildu zamizh u Versali za prokuraciyeyu za Karla Emanuyila princa P yemontu starshogo sina Viktora Amadeya III Sardinskogo ta Mariyi Antoniyi Ferdinandi Ispanskoyi z yiyi drugim starshim bratom grafom Provansu yak dovirenoyu osoboyu dlya narechenogo ta z yakij keruvav ceremoniyeyu Klotilda virushila z Versalya 27 serpnya i rozluchilasya z korolem korolevoyu ta yiyi sestroyu v Shuazi persh nizh prodovzhiti shlyah zi svoyim bratom grafom Provanskim Proshannya mizh sestrami bulo opisano yak napruzhene Elizabet led mogla virvatisya z obijmiv Klotildi Koroleva Mariya Antuanetta prokomentuvala Moya sestra Yelizaveta charivna ditina yaka maye rozum harakter i bagato graciyi vona viyavila najbilshe pochuttya i nabagato vishe svogo viku koli vid yizhdzhala yiyi sestra Bidna malenka divchinka bula v rozpachi a oskilki yiyi zdorov ya duzhe slabke vona zahvorila i mala duzhe silnij nervovij napad Ya viznayu svoyu dorogu mamu sho boyusya sho nadto priv yazuyus do neyi vidchuvayuchi na prikladi moyih titok naskilki vazhlivo dlya yiyi shastya ne zalishatisya staroyu divoyu v cij krayini Francuzka Mariya Klotilda Madam Klotilda z gitaroyu za Fransua Yuberom Drue U Lioni Klotilda stala populyarnoyu zavdyaki uspishnomu prohannyu amnistuvati uv yaznenih dezertiriv u miskij v yaznici persh nizh nareshti pributi na kordon u Pon de Bovuazen 5 veresnya Tam vona bula viddilena vid svogo francuzkogo otochennya ta urochisto peredana grafom de Klermon Tonner grafu de Viri ta yiyi novomu italijskomu domu zokrema yiyi novij frejlini madam Terezi Balbi yaka mala stati yiyi favoritkoyu do samoyi smerti Peretnuvshi kordon zi svoyim novim dvorom yiyi predstavili Karlu Emanuyilu U suprovodi svogo brata grafa Provansu ta yiyi cholovika vona bula predstavlena svoyemu testyu v Le Esheli ta svoyij svekrusi ta reshti sardinskogo dvoru v Shamberi persh nizh oficijno v yihati v Turin 30 veresnya Oficijne vesillya vidbulosya v Turini Pid chas yiyi odruzhennya u francuzkomu dvori z yavilisya komentari sho yiyi narechenomu dali dvoh narechenih zamist odniyeyi z oglyadu na yiyi vagu Yiyi svekor buv sturbovanij tim sho yiyi vaga mozhe vplinuti na yiyi zdatnist narodzhuvati ditej Povidomlyayetsya sho narechenij prokomentuvav sho jomu dali bilshe pokloninnya Princesa P yemontuPortret Klotildi roboti bl 1780 r Klotilda nalagodila dobri stosunki zi svoyeyu novoyu sim yeyu i nabula populyarnosti sered publiki Yiyi svekor pochav nazivati yiyi angelom miru cherez te sho vona chasto vistupala poserednikom mizh svarlivimi chlenami sim yi osoblivo mizh nim i yiyi cholovikom Vona shvidko j uspishno adaptuvalasya do suvorih pridvornih pravil svoyeyi svekruhi palkoyi katolichki korolevi Mariyi Antoniyi sumlinno brala uchast u vsih predstavnickih zahodah yaki ochikuvalisya vid neyi v roli kronprincesi i prodemonstruvala sho suvora moral pri dvori bude suvoro pidtrimuvatisya v yiyi majbutnomu perebuvanni yak korolevi tak voni buli ninishnoyu korolevoyu Vona bula blizka do svoyih nevistok gercogini Aosti ta gercogini Shable Yiyi duzhe lyubili domochadci za yiyi povagu do nih a yiyi blagochestivist i chaste privatne pokloninnya stvorili yij reputaciyu blagochestya sered gromadskosti U svoyi pershi roki v Savojyi vona nasolodzhuvalasya modoyu ta rozvagami i nezvazhayuchi na yiyi svyatu reputaciyu sam yiyi cholovik skazav sho naspravdi yij ne vlastivo buti skromnoyu ta pokirnoyu i sho yij dovoditsya borotisya shob dosyagti cogo Hocha soyuz buv organizovanij iz politichnih mirkuvan Klotilda ta Karl Emanuyil stali viddanimi odne odnomu ob yednani svoyeyu pobozhnistyu ta tverdoyu viroyu v katolicku viru Vona grala na gitari pid jogo spiv voni razom vivchali religijni teksti i lyubili provoditi chas u Monkalyeri ta La Venaria shob vidpochiti vid pridvornogo etiketu Shlyub buv bezditnim Vislovlyuvalosya zanepokoyennya sho yiyi trudnoshi z zachattyam buli pov yazani z yiyi vagoyu i uprodovzh pershih rokiv shlyubu vona po riznomu likuvalasya vid bezpliddya sered yakih bula diyeta yaka sprichinila yiyi znachnu vtratu vagi U 1779 roci bula oznaka vagitnosti yaka viyavilasya pomilkovoyu a v 1783 roci pislya vosmi rokiv sprob mati potomstvo Klotilda poprosila Karla Emanuyila pripiniti statevi stosunki ta zhiti v cnotlivosti yak uti frater et soror prohannya z yakim vin ohoche pogodivsya Karl Emanuyil buduchi pasivnim za harakterom spiravsya na Klotildu yak na silnishu osobistist i vona mala na nogo velikij vpliv yak stabilizuyuchij faktor i radnik i vona diyala yak poserednik pid chas jogo konfliktiv iz batkom korolem chasto viklikanij nervovimi trudnoshami Karla Emanuyila stan yakij Klotilda vzyala na sebe shob shovatisya vid inshih i stabilizuvatisya Francuzka revolyuciya viyavilasya katastrofoyu dlya yiyi rodini Yiyi molodshij brat graf d Artua pokinuv Franciyu v 1789 roci i otrimav dozvil vid Turina zalishitisya tam pid zahistom svogo testya korolya Sardiniyi Klotilda takozh davala pritulok princu de Konde Luyizi de Konde gercogu d Ang yenskomu a takozh u berezni 1791 roku svoyim titkam pani Frans ta Pislya vid yizdu yiyi brata grafa Artua yiyi nevistka grafinya Artua vpala v depresiyu i zamislyuvalasya stati cherniceyu ale yiyi perekonala ne robiti cogo Klotilda yaka vkazala na svij obov yazok pered vlasnimi ditmi U cej period Turin buv napovnenij aristokratichnimi francuzkimi emigrantami yakih duzhe ne lyubila gromadskist u Savojyi a takozh sprichinili te sho uryad u Parizhi vvazhav Savojyu vorogom i Klotilda opinilasya v skrutnomu stanovishi oskilki yiyi blagodijna diyalnist sered francuzkoyi emigrantskoyi spilnoti bula pomichena U 1790 h rokah Elizabet Vizhe Lebren yaka perebuvala u vignanni opisala Klotildu yak taku sho nadzvichajno zminila yiyi zovnishnist i harakter Oskilki Vizhe Lebren perebuvala v Italiyi mizh 1789 i 1792 rokami i bula nadana audiyenciyi Klotildi za dopomogoyu rekomendacijnih listiv vid Pani Franciyi zustrich jmovirno vidbulasya v 1791 abo 1792 roci nezvazhayuchi na te sho Vizhe Lebren mozhlivo zadnim chislom nazivala Klotildu ta yiyi cholovika korolem i korolevoyu hocha voni naspravdi buli princom i princesoyu P yemontu v cej moment Dvi titki Lyudovika XVI buli lyub yazni peredati meni listi do Klotildi korolevi Sardiniyi yihnoyi pleminnici Voni povidomili sho duzhe hochut shob ya namalyuvala portret i tomu yak tilki ya vlashtuvalasya to postala pered yiyi velichnistyu Vona prijnyala mene duzhe dobre prochitavshi listi princesi Adelayidi ta princesi Viktoriyi Vona skazala meni sho yij shkoda sho dovelosya vidmovlyati svoyim titkam ale sho vidmovivshis vid svitu zovsim vona povinna vidmovitisya vid malyuvannya Te sho ya pobachila dijsno zdavalosya cilkom uzgodzhenim z yiyi zayavoyu ta yiyi rishuchistyu Koroleva Sardiniyi mala korotko pidstrizhene volossya i nosila na golovi malenkij chepchik yakij yak i reshta yiyi odyagu bula najprostishoyu Osoblivo mene vrazila yiyi hudorlyavist oskilki ya bachila yiyi koli vona bula duzhe molodoyu she do odruzhennya koli yiyi kremeznist bula nastilki pomitnoyu sho u Franciyi yiyi nazivali Tovstoyu Miledi Nezalezhno vid togo sho cya zmina bula sprichinena nadto suvorimi religijnimi obryadami chi strazhdannyami yakih zaznali neshastya yiyi rodini fakt polyagav u tomu sho vona zminilasya do nevpiznannya Korol priyednavsya do neyi v kimnati de vona prijnyala mene Vin takozh buv takij blidij i hudij sho bulo bolyache divitisya na nih razom Yiyi starshij brat korol Lyudovik XVI nevistka koroleva Mariya Antuanetta ta molodsha sestra madam Elizabet buli stracheni v 1793 94 rokah Klotilda vvazhala svogo brata katolickim muchenikom ale yak povidomlyayetsya na neyi bilshe emocijno vplinula strata yiyi sestri yaka stala povorotnim momentom u yiyi zhitti Spochatku vona mala dobri nadiyi sho Elizabet ne bude strachena cherez yiyi porivnyano neveliku politichnu znachimist i tomu novina pro yiyi stratu bula shokom Yiyi cholovik skazav yij sho voni povinni prinesti zhertvu na sho vona vidrazu zrozumivshi vidpovila Zhertva zroblena i znepritomnila Vona brala uchast u publichnij procesiyi pokayannya do cerkvi Pere Philippins u Turini de spovistila pro smert svoyeyi sestri ta nakazala molitisya za neyi a pislya cogo govorila pro neyi yak pro svyatu Pislya strati sestri Klotilda zayavila pro namir prozhiti vse zhittya u stani pokayannya z cogo roku i do samoyi smerti vona nosila lishe prosti sini vovnyani sukni strigla volossya i pokrivala yih prostim chipcem vidkinula vsi svoyi prikrasi krim kabluchki ta hrestika perestala vidviduvati teatr i operu Zaznachayetsya sho vona dijsno prijnyala posla Francuzkoyi respubliki Zhinguena z privitnistyu sho viklikalo podiv ale vona zaznachila sho vvazhaye ce hristiyanskim vchinkom Koroleva SardiniyiKoroleva Klotilda U 1796 roci pislya shodzhennya cholovika na prestol Klotilda stala Sardiniyi Karl Emanuyil buv opisanij yak apatichnij nevpevnenij i nezdatnij diyati a stres cherez vazhku situaciyu v Korolivstvi pogirshiv jogo nervovij stan i uskladniv jogo pravlinnya Vin vvazhav za krashe shob Klotilda otrimuvala zviti vid ministriv i diplomativ chitala yih uzagalnyuvala dlya nogo i radila jomu yak diyati Klotilda dotrimuvalasya cih instrukcij konsultuvalasya z ministrami persh nizh dati rekomendaciyi svoyemu cholovikovi a takozh perekonuvalasya sho vichikuvala slushnij moment shob zaluchiti jogo do derzhavnih sprav shob ne viklikati u nogo she bilshogo stresu ta ne povidomiti gromadskosti pro jogo nervovij stan Takij metod vedennya derzhavnih sprav sprichinyav zrivi ta zatrimki a takozh robiv pravlinnya neefektivnim i povilnim u duzhe kritichnij situaciyi dlya Savojyi i hocha Klotilda namagalasya ne vtruchatis u politiku yiyi velikij vpliv buv nadto ochevidnim shob ne viklikati kritiku Korolya i korolevu takozh zvinuvachuvali v tomu sho voni pridilyali nadto bagato chasu religijnim obryadam sho prizvelo do she bilshih zatrimok u roboti uryadu Pid chas yih pravlinnya v Turini odniyeyu z najvazhlivishih sprav bula konfiskaciya cerkovnogo majna yake bulo neobhidno dlya derzhavnoyi ekonomiki ale Klotilda napolyagala na trivalij i uspishnij proceduri otrimannya dozvolu ta blagoslovennya vid Papi z religijnih mirkuvan persh nizh prodovzhiti 6 grudnya 1798 roku Persha francuzka respublika ogolosila vijnu Sardiniyi Karl Emanuyil buv zmushenij zrektisya vsih svoyih teritorij na materiku Italiyi ta vidstupiti na ostriv Sardiniya Korolivskij rodini bulo nakazano pokinuti Turin negajno pislya zrechennya a oskilki u korolya stavsya nervovij napad vid yizd organizuvala Klotilda Za bazhannyam gercogini Aosti Klotilda uspishno poprosila generala Klauzela dozvoliti gercogu Aosti suprovodzhuvati reshtu sim yi a ne zalishatisya v yakosti francuzkih zaruchnikiv Vona zalishila koronni koshtovnosti ale zabrala vsi koshtovnosti viznacheni yak privatna vlasnist i prijnyala sumu groshej vid ministra finansiv pislya togo yak yiyi svyashenik zapevniv sho ce bude vidpovidati religijnim principam Sim ya virushila z korolivskogo palacu vnochi v suprovodi 30 italijskih i 30 francuzkih soldativ i francuzkogo komisara do kordonu koli furgon buv timchasovo zatrimanij na shlyahu z Turina protestuyuchimi natovpami Karl Emanuyil prokomentuvav Klotildi sho cej incident virnosti potishit jogo u vignanni Pid chas svogo pravlinnya u vignanni z materikovoyi Sardiniyi podruzhzhya podorozhuvalo mizh italijskimi derzhavami a takozh vlasnimi provinciyami ta pidtrimuvalo diplomatichni vidnosini z nadiyeyu na vidnovlennya v Turini Voni podorozhuvali z Parmi Bolonyi ta Florenciyi na Sardiniyu de pribuli do Kalyari 3 bereznya 1799 roku zustrili Te Deum i oselilisya v Korolivskomu palaci Kalyari de vlashtuvali prijom dlya miscevoyi znati Pid chas yihnogo perebuvannya na Sardiniyi Klotilda pochuvalasya pogano oskilki vovnyanij odyag dlya pokayannya yakij vona napolyagala na nosinni ne buv zdorovim u zharkomu klimati Sardiniyi Pid chas yihnogo vignannya Klotilda bula pres sekretarem de fakto golovnim radnikom i pershim ministrom Karla Emanuelya i faktichno keruvala uryadom Sardiniyi u vignanni demonstruyuchi yak diplomatichni zdibnosti tak i stijku pidtrimku Karla Emanuyila yakij vidmovivsya zrektisya svogo prestolu posadu poki vona bula zhiva nezvazhayuchi na vimogi jogo brativ zrobiti ce Nezvazhayuchi na svoyu politichnu diyalnist Klotilda zavzhdi primenshuvala svoyu osobistist yak publichno tak i privatno oskilki ce vvazhalosya bilsh pridatnim dlya yiyi p yet Odnogo razu v 1801 roci vona perekonala gubernatora svogo cholovika na Sardiniyi grafa Zhenevua ne podavati u vidstavku U veresni 1800 roku Karl Emmanuyil i Klotilda virushili iz Sardiniyi do Florenciyi oskilki rosijsko avstrijskij alyans u vijni proti Franciyi vselyav u nih nadiyi na vidnovlennya Turinu ale bitva pri Marengo zmusila yih vtekti do Rima a potim do Neapolya de voni zalishilisya z listopada 1800 po berezen 1801 pered povernennyam do Rima U Rimi voni zhili v gostyah u bagatoyi rodini Kolonna Klotilda doglyadala za titkoyu svogo cholovika princesoyu pid chas yiyi ostannoyi hvorobi v Neapoli v 1801 roci Vona takozh vidviduvala svoyu ulyublenu frejlinu Badiyu pid chas yakoyi likar prijnyav yiyi za sluzhnicyu ta vikonuvala jogo nakazi bez protestiv i ne skazavshi jomu hto vona taka ne doriknuvshi jomu koli vin diznavsya ta vibachivsya incident yakij privernuv pevnu uvagu Podruzhzhya nareshti povernulosya do Neapolya v travni 1801 roku Okrim uchasti v politichnih spravah cherez listuvannya Klotilda prisvyatila sebe vidviduvannyu religijnih misc cerkov i lyudej Klotilda pomerla 7 bereznya 1802 roku Karl Emanuyil buv nastilki zvorushenij yiyi smertyu sho 4 chervnya 1802 roku zriksya prestolu na korist svogo molodshogo brata Viktora Emanuyila Koroleva Klotilda bula pohovana v v Neapoli Sprava dlya beatifikaciyi Klotildi bula vidkrita 10 kvitnya 1808 roku nadavshi yij titul Slugi Bozhoyi Piznishe vona bula progoloshena prepodobnoyu Pohodzhennya 8 Lyudovik gercog Burgundskij 4 Lyudovik XV 9 Mariya Adelayida Savojska 2 Lyudovik Ferdinand 10 Stanislav Leshinskij 5 Mariya Leshinska 11 Katerina Opalinska 1 Klotilda Francuzka 12 Avgust II Fridrih 6 Avgust III 13 Kristiana Ebergardina Brandenburg Bajrejtska 3 Mariya Zhozefa Saksonska 14 Jozef I Gabsburg 7 Mariya Zhozefa Avstrijska 15 Vilgelmina Braunshvejg Lyuneburzka Spisok literaturiLundy D R The Peerage d Track Q67129259d Track Q21401824 Roglo 1997 10000000 ekz d Track Q83365652 Pas L v Genealogics org 2003 d Track Q19847329d Track Q19847326 Royal Families of the World Volume I ISBN 0 85011 023 8 on p 364 shows that 1 her father s geographic epitet was of France and 2 that her name of address in Sardinia was Clotilde not Maria Clotilde David Williamson in Kings and Queens of Europe ISBN 0 86350 194 X pp 81 amp 159 show that 1 her father s not a king himself geographic epithet was of France and 2 that her French name of address was Clotilde not Marie Clotilde Woodacre Elena Queenship in the Mediterranean Negotiating the Role of the Queen in the Medieval and Early Modern Eras 2013 Hardy B C Blanche Christabel The Princesse de Lamballe a biography 1908 Project Gutenberg Maxwell Scott Mary Monica Madame Elizabeth de France 1764 1794 London E Arnold 1908 A sister of Louis XVI Marie Clotilde de france queen of Sardinia 1759 1802 1911 Princess of France Elisabeth Elisabeth The Life and Letters of Madame Elisabeth de France Sister of Louis XVI Versailles HistoricalSociety 1899 Antonia Fraser Marie Antoinette 2002 Memoirs of Madame Vigee Lebrun Translated by Lionel Strachey New YorkDoubleday Page amp Company 1903 Index ac status causarum beatificationis servorum dei et canonizationis beatorum Latin Typis polyglottis vaticanis January 1953 s 154 PosilannyaKlotilda FrancuzkaBurboniPobichna gilka KapetingiNarodivsya 23 veresnya 1759 Pomer 7 bereznya 1802 VakantnijOstannij nosij tituluMariya Antoniya Ispanska 16 zhovtnya 1796 7 bereznya 1802 Vakantnij Nastupnij nosij tituluMariya Tereza Avstrijska