Грани́чна кори́сність (англ. Marginal utility) — додаткова корисність, яку отримує споживач із додаткової одиниці товару або послуги, яку буде втрачено у випадку відмови від цієї одиниці.
Цей напрям економічної теорії виник у останній третині 19-го століття внаслідок спроб економістів пояснити механізми утворення ціни. Найвідомішими його представниками були К. Менгер, В. Джевонс, А. Маршалл, Ф. Візер, Е. Бем-Баверк, Д. Кларк. Головна ідея даного підходу полягає в тому, що зведення вартості до витрат (самої праці чи праці, землі, капіталу) є неприйнятною, тому що не дає змоги врахувати корисність товару. Вартість, на їхню думку, визначається суб'єктивною граничною корисністю останньої реальної одиниці певного блага.
Теорія граничної корисності, також відома як «маржиналізм», яка більш коректно пояснює природу цін, історично прийшла на зміну класичній трудовій (ресурсній) теорії вартості, що спричинило опір деяких економістів, зокрема К. Маркс називав теорію граничної корисноті й збудовану на ній системі висновків, «ненауковою» та «вульгарною». Основоположниками «вульгарної політичної економії» Маркс називав Жана-Батіста Сея та Томаса Мальтуса. Він критикував «вульгарних економістів» за відхід від трудової теорії вартості і приховування експлуататорської суті відносин між найманими робітниками і капіталістами. Саме додавання теорії граничної корисності до здобутків класичної економічної теорії спричинило появу неокласичної економічної школи.
За Альфредом Маршаллом, термін «гранична корисність» належить Австрійскому економісту Фрідріху фон Візеру, і є перекладом терміну нім. “Grenznutzen” (граничне використання).
Історія виникнення концепції
Саламанкська школа
Історично-першим задокументованим описом основ теорії граничної корисності є роботи іспанських та португальських богословів XVI ст. Саламанкської школи. Саме вони сформулювали принцип суб'єктивної корисності.
Англійська історикиня економічної думки Марджорі Грайс-Хатчінсон, учениця й послідовниця Фрідріха Гаєка, опублікувала безліч статей і монографій по школі Саламанки.
Економічна думка саламанкської школи багато в чому аналогічна думці Австрійської школи економіки. Мюррей Ротбард називав їх «прото-австрійцями».
Сучасна теорія граничної корисності
Сучасна теорія граничної корисності в економіці сформулася наприкінці XIX ст. завдяки працям Германа Госсена (1854), Карла Менгера (1871), Вільяма Джевонса (1871), Леона Вальраса (1874),
Закони Ґоссена
Пруський економіст Герман Ґоссен (1810—1858) сформулював два закони, які описуються поведінку споживача у концепції граничної корисності:
- Гранична корисність товару знижується по мірі того, як його споживач насичується благом.
- Споживач прагне до рівності граничної корисності товарів, які він купує. Тобто людина робить вибір між благами таким чином, щоб співвідношення ціни і граничної корисності усіх товарів у його кошику було однаковим.
Австрійська школа
Ідею граничної корисності розробив засновник Австрійської школи економіки та неокласичної економіки Карл Менгер у роботі «Принципи економічної науки» (1871). Виходячи з того, що «цінність суб'єктивна не лише за своєю сутністю, але і за своєю мірою», Карл Менґер визначав останню через «кінцеву інтенсивність» — ту найменшу корисність, яку має остання одиниця запасу певного блага. Водночас граничну корисність вчений узалежнював від двох факторів:
- інтенсивності індивідуальної потреби, її нагальності;
- рідкісності блага, яка визначається його існуючим запасом.
Розвиваючи свої економічні міркування, вчений доводив, що при визначенні цінності благ необхідно брати за основу конкретні потреби конкретної людини. Згідно з цим положенням К. Менгер побудував шкалу корисностей на основі ранжування благ за їх цінністю для споживача. При цьому він не намагався кількісно виміряти граничну корисність і суб'єктивну цінність, вважаючи можливим визначення лише порядку розташування потреб за принципом «від більшого до меншого» (ординалістський підхід).
Побудована австрійським дослідником шкала корисностей, яка відобразила систему потреб конкретного споживача та міру їх задоволення, отримала назву «таблиці Менгера».
Карл Менгер не використовував термін «гранична корисність», який до наукового обігу увів його учень Фрідріх фон Візер, а пояснював його суть фразою: «значення, якого конкретні блага або їх кількість набувають для нас через усвідомлення того факту, що від нашого розпорядження ними залежить задоволення наших бажань».
- Marshall, Alfred; Principles of Economics, Bk 3 Ch 3 Note.
- von Wieser, Friedrich; Über den Ursprung und die Hauptgesetze des wirtschaftlichen Wertes [The Nature and Essence of Theoretical Economics] (1884), p. 128.
- Wieser, Friedrich von; Der natürliche Werth [Natural Value] (1889), Bk I Ch V «Marginal Utility» (HTML [ 24 березня 2018 у Wayback Machine.]).
- . Архів оригіналу за 5 травня 2009. Процитовано 30 листопада 2009.
- Менгер К. Принципи економічної науки. Перша загальна частина / Карл Менгер ; пер. з нім. О. Бялової. — Київ : К.І.С., 2022. — 304 с. — С. 14
Див. також
Посилання
- Історія економічних учень - Базилевич:8.1.3. Австрійська школа граничної корисності [ 5 травня 2009 у Wayback Machine.]
![]() | Це незавершена стаття з економіки. Ви можете проєкту, виправивши або дописавши її. |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Grani chna kori snist angl Marginal utility dodatkova korisnist yaku otrimuye spozhivach iz dodatkovoyi odinici tovaru abo poslugi yaku bude vtracheno u vipadku vidmovi vid ciyeyi odinici Cej napryam ekonomichnoyi teoriyi vinik u ostannij tretini 19 go stolittya vnaslidok sprob ekonomistiv poyasniti mehanizmi utvorennya cini Najvidomishimi jogo predstavnikami buli K Menger V Dzhevons A Marshall F Vizer E Bem Baverk D Klark Golovna ideya danogo pidhodu polyagaye v tomu sho zvedennya vartosti do vitrat samoyi praci chi praci zemli kapitalu ye neprijnyatnoyu tomu sho ne daye zmogi vrahuvati korisnist tovaru Vartist na yihnyu dumku viznachayetsya sub yektivnoyu granichnoyu korisnistyu ostannoyi realnoyi odinici pevnogo blaga Teoriya granichnoyi korisnosti takozh vidoma yak marzhinalizm yaka bilsh korektno poyasnyuye prirodu cin istorichno prijshla na zminu klasichnij trudovij resursnij teoriyi vartosti sho sprichinilo opir deyakih ekonomistiv zokrema K Marks nazivav teoriyu granichnoyi korisnoti j zbudovanu na nij sistemi visnovkiv nenaukovoyu ta vulgarnoyu Osnovopolozhnikami vulgarnoyi politichnoyi ekonomiyi Marks nazivav Zhana Batista Seya ta Tomasa Maltusa Vin kritikuvav vulgarnih ekonomistiv za vidhid vid trudovoyi teoriyi vartosti i prihovuvannya ekspluatatorskoyi suti vidnosin mizh najmanimi robitnikami i kapitalistami Same dodavannya teoriyi granichnoyi korisnosti do zdobutkiv klasichnoyi ekonomichnoyi teoriyi sprichinilo poyavu neoklasichnoyi ekonomichnoyi shkoli Za Alfredom Marshallom termin granichna korisnist nalezhit Avstrijskomu ekonomistu Fridrihu fon Vizeru i ye perekladom terminu nim Grenznutzen granichne vikoristannya Istoriya viniknennya koncepciyiSalamankska shkola Dokladnishe Salamankska shkola Istorichno pershim zadokumentovanim opisom osnov teoriyi granichnoyi korisnosti ye roboti ispanskih ta portugalskih bogosloviv XVI st Salamankskoyi shkoli Same voni sformulyuvali princip sub yektivnoyi korisnosti Anglijska istorikinya ekonomichnoyi dumki Mardzhori Grajs Hatchinson uchenicya j poslidovnicya Fridriha Gayeka opublikuvala bezlich statej i monografij po shkoli Salamanki Ekonomichna dumka salamankskoyi shkoli bagato v chomu analogichna dumci Avstrijskoyi shkoli ekonomiki Myurrej Rotbard nazivav yih proto avstrijcyami Suchasna teoriya granichnoyi korisnosti Suchasna teoriya granichnoyi korisnosti v ekonomici sformulasya naprikinci XIX st zavdyaki pracyam Germana Gossena 1854 Karla Mengera 1871 Vilyama Dzhevonsa 1871 Leona Valrasa 1874 Zakoni Gossena Dokladnishe Zakoni Gossena Pruskij ekonomist German Gossen 1810 1858 sformulyuvav dva zakoni yaki opisuyutsya povedinku spozhivacha u koncepciyi granichnoyi korisnosti Granichna korisnist tovaru znizhuyetsya po miri togo yak jogo spozhivach nasichuyetsya blagom Spozhivach pragne do rivnosti granichnoyi korisnosti tovariv yaki vin kupuye Tobto lyudina robit vibir mizh blagami takim chinom shob spivvidnoshennya cini i granichnoyi korisnosti usih tovariv u jogo koshiku bulo odnakovim Avstrijska shkola Dokladnishe Avstrijska shkola Ideyu granichnoyi korisnosti rozrobiv zasnovnik Avstrijskoyi shkoli ekonomiki ta neoklasichnoyi ekonomiki Karl Menger u roboti Principi ekonomichnoyi nauki 1871 Vihodyachi z togo sho cinnist sub yektivna ne lishe za svoyeyu sutnistyu ale i za svoyeyu miroyu Karl Menger viznachav ostannyu cherez kincevu intensivnist tu najmenshu korisnist yaku maye ostannya odinicya zapasu pevnogo blaga Vodnochas granichnu korisnist vchenij uzalezhnyuvav vid dvoh faktoriv intensivnosti individualnoyi potrebi yiyi nagalnosti ridkisnosti blaga yaka viznachayetsya jogo isnuyuchim zapasom Rozvivayuchi svoyi ekonomichni mirkuvannya vchenij dovodiv sho pri viznachenni cinnosti blag neobhidno brati za osnovu konkretni potrebi konkretnoyi lyudini Zgidno z cim polozhennyam K Menger pobuduvav shkalu korisnostej na osnovi ranzhuvannya blag za yih cinnistyu dlya spozhivacha Pri comu vin ne namagavsya kilkisno vimiryati granichnu korisnist i sub yektivnu cinnist vvazhayuchi mozhlivim viznachennya lishe poryadku roztashuvannya potreb za principom vid bilshogo do menshogo ordinalistskij pidhid Pobudovana avstrijskim doslidnikom shkala korisnostej yaka vidobrazila sistemu potreb konkretnogo spozhivacha ta miru yih zadovolennya otrimala nazvu tablici Mengera Karl Menger ne vikoristovuvav termin granichna korisnist yakij do naukovogo obigu uviv jogo uchen Fridrih fon Vizer a poyasnyuvav jogo sut frazoyu znachennya yakogo konkretni blaga abo yih kilkist nabuvayut dlya nas cherez usvidomlennya togo faktu sho vid nashogo rozporyadzhennya nimi zalezhit zadovolennya nashih bazhan Marshall Alfred Principles of Economics Bk 3 Ch 3 Note von Wieser Friedrich Uber den Ursprung und die Hauptgesetze des wirtschaftlichen Wertes The Nature and Essence of Theoretical Economics 1884 p 128 Wieser Friedrich von Der naturliche Werth Natural Value 1889 Bk I Ch V Marginal Utility HTML 24 bereznya 2018 u Wayback Machine Arhiv originalu za 5 travnya 2009 Procitovano 30 listopada 2009 Menger K Principi ekonomichnoyi nauki Persha zagalna chastina Karl Menger per z nim O Byalovoyi Kiyiv K I S 2022 304 s ISBN 978 617 684 272 9 S 14 section Div takozhAvstrijska shkola Blago ekonomika Korisnist Marzhinalizm Paradoks cinnosti Funkciya korisnostiPosilannyaIstoriya ekonomichnih uchen Bazilevich 8 1 3 Avstrijska shkola granichnoyi korisnosti 5 travnya 2009 u Wayback Machine Ce nezavershena stattya z ekonomiki Vi mozhete dopomogti proyektu vipravivshi abo dopisavshi yiyi