Семе́н Миха́йлович Будьо́нний (13 (25) квітня 1883, Платовська, , Область війська Донського, Російська імперія — 26 жовтня 1973, Москва, РРФСР, СРСР) — радянський воєначальник, політичний та державний діяч. Один з перших п'яти Маршалів СРСР (1935). Голова Товариства радянсько-монгольської дружби. Повний Георгіївський кавалер, один з трьох тричі Героїв СРСР. Член ЦК КПРС в 1939—1952 роках (кандидат у 1934—1939 і 1952—1973 роках). Депутат Верховної Ради СРСР 1—8-го скликань.
Семен Михайлович Будьонний | ||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
рос. Семён Михайлович Будённый | ||||||||||||
![]() | ||||||||||||
Народження | 13 (25) квітня 1883![]() Область Війська Донського Російська імперія | |||||||||||
Смерть | 26 жовтня 1973 (90 років) | |||||||||||
Поховання | Некрополь біля Кремлівської стіни | |||||||||||
Країна | ![]() | |||||||||||
Приналежність | ![]() | |||||||||||
Рід військ | кавалерія, піхота | |||||||||||
Освіта | d (1908) і Військова академія імені М. В. Фрунзе (1932) | |||||||||||
Роки служби | ![]() | |||||||||||
Партія | РКП(б) | |||||||||||
Член | ЦК КПРС, Центральний виконавчий комітет СРСР і Всеросійський центральний виконавчий комітет | |||||||||||
Звання | ![]() | |||||||||||
Командування | Командувач 1-ї Кінної Армії, Командувач Резервним, Північно-Кавказьким фронтами командувач Московським військовим округом, головний інспектор кавалерії СРСР | |||||||||||
Війни / битви | Російсько-японська війна Перша світова війна Громадянська війна в Росії Польсько-радянська війна Друга світова війна Битва за Київ Битва під Уманню Друга битва за Київ | |||||||||||
Діти | d, d і d | |||||||||||
Нагороди |
Почесна революційна зброя (тричі)
Нагороди Російської імперії:
| |||||||||||
|
Брав участь у збройній інтервенції в Україну 1917—1921 років, а також польсько-радянській війні (1920). Учасник громадянської війни в Росії та німецько-радянської війни.
Походження
Народився на хуторі Козюрін станиці Платовська Області війська Донського Російської імперії (нині станиця Будьонівська Ростовської області Росії) 25 квітня, а за старим стилем 13 квітня 1883 року, в багатодітній родині селянина-батрака, із верстви так званих «хохлів» або «іногородніх», як їх називали в Області Війська Донського.
Предки і з боку батька, і з боку матері мали українське коріння. Так, його дід з боку батька, приписний селянин слободи Харківської Бирюченського повіту Воронізької губернії, змушений був залишити рідні місця невдовзі після скасування кріпаччини (1860-ті) і перебратись на Дон, але і тут сім'ю чекали біда, непосильна праця і злидні. Мати його Меланія Микитівна Ємченко, приписна селянка з колишніх кріпаків слободи Великої Орловки.
Цікаво, що прізвище Буденний зафіксоване і серед нащадків селян у Баришівському районі Київської області (Переяславський полк Держави Війська Запорізького)[].
Дитячі та юнацькі роки
З 1893 по 1903 рік наймитував у заможного селянина Яцкіна, поміщиків Королькова та Жеребкуга в Області війська Донського.
Військова кар'єра
Початок служби
Почав службу в царській російській армії в 1903 році в козацькому полку. Служив строкову службу в Усурійській кінній бригаді Приморського драгунського полку, там же залишився на надстрокову.
Брав участь у російський-японській війні у складі 26-го Донського козацького полку в Маньчжурії.
У 1907 — як найкращий наїзник полку, відправлений до Петербурга, у Вищу кавалерійську офіцерську школу на річні курси для нижчих чинів, які закінчив у 1908 році. До 1914 року продовжував служити унтер-офіцером у Приморському драгунському полку в урочищі Новокиївське Приморської області та місті Хабаровську.
Перша світова війна
Воював на фронтах Першої світової війни (1914—1918), був старшим унтер-офіцером 18-го Северського короля данського Хрістіана IX драгунського полку на німецькому, австрійському і кавказькому фронтах, був нагороджений за хоробрість царськими Георгіївськими хрестами чотирьох ступенів і чотирма медалями. Був кілька разів поранений.
Першого Георгіївського хреста 4-го ступеня був позбавлений судом за рукоприкладство до старшого рангом. Знову отримав хрест 4-го ступеня на турецькому фронті, в кінці 1914 року. Хрест 3-го ступеня отримав в січні 1916 року за участь в атаках під . У березні 1916 року Будьонний нагороджений хрестом 2-го ступеня. У липні 1916 року він отримав Георгіївський хрест 1-го ступеня, за те, що з чотирма товаришами привів 7 турецьких солдатів.
Громадянська війна
Влітку 1917 разом з Кавказькою дивізією прибув до Мінська, де був вибраний головою полкового комітету і заступником голови дивізійного комітету. У серпні 1917 року брав участь в керівництві роззброєнням ешелонів корніловських військ в Орші. Після Жовтневого перевороту повернувся на Дон, в станицю Платовську, де був вибраний членом виконавчого комітету Сальської окружної Ради і призначений завідувачем окружного земельного відділу.
У роки Громадянської війни в Росії в лютому 1918 року Будьонний створив власний кінний загін, що діяв проти білогвардійців на Дону. Цей загін згодом переріс у полк, бригаду, а потім в кавалерійську дивізію, що впроваджувала режим більшовиків під Царицином у 1918 — на початку 1919 року. Член РКП(б) з березня 1919 року.
У другій половині червня 1919 року в Червоній армії було створено перше велике кавалерійське з'єднання — Кінний корпус під командуванням Будьонного, що зіграв у серпні 1919 року вирішальну роль в розгромі у верхів'ях Дону основних сил Кавказької армії генерала Врангеля, У разом з дивізіями здобув перемогу над козацьким корпусом генерала К. К. Мамонтова та козацьким корпусом українського походження під командуванням генерала А. Г. Шкуро. Частини корпусу Будьоного зайняли місто Вороніж, закривши 100-кілометровий пролом в позиціях військ Червоної Армії від наступу білих на Москву, зайняту більшовиками.
19 листопада 1919 року командування Південного фронту підписало наказ про перейменування Кінного корпусу в Першу кінну армію. Командувачем цієї армії був призначений Будьонний. Перша кінна армія, якою він керував до жовтня 1923 року, зіграла важливу роль у встановленні більшовицького режиму на території України під час радянсько-української війни 1917—1921рр. Після перемог над військами Денікіна у Криму і Врангеля у , армія Будьонного була розгромлена в боях з армією Пілсудського в польсько-радянській війні. Під час відступу Першої Кінної армії, її підрозділи займалися погромами в Україні, за що близько 200 червоноармійців було розстріляно.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekJtTDBOdmJuWmxiblJwYjI1ZmIyWmZZMjl0YldGdVpHVnljMThsTWpoU1pYUnZkV05vWldSZmNHaHZkRzluY21Gd2FGOXBibDkwYUdWZlUyOTJhV1YwWDNCbGNtbHZaQ1V5T1M1Zk1Ua3lNUzVxY0djdk1qWTFjSGd0UTI5dWRtVnVkR2x2Ymw5dlpsOWpiMjF0WVc1a1pYSnpYeVV5T0ZKbGRHOTFZMmhsWkY5d2FHOTBiMmR5WVhCb1gybHVYM1JvWlY5VGIzWnBaWFJmY0dWeWFXOWtKVEk1TGw4eE9USXhMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Сидять: член Реввійськради Республіки С. І. Гусєв, командуючий військами Південно-Західнно-Західного фронту О. І. Єгоров, член Реввійськради 1-ї Кінної армії К. Є. Ворошилов.
Стоять: начальник штабу Південно-Західного фронту М. М. Петін, командуючий 1-ю кінною армією С. М. Будьонний, начальник оперативного управління Польового штабу Реввійськради Республіки Б. М. Шапошников. 1921 рік
Міжвоєнний період
У 1921—1923 роках — член Революційної військової ради, а потім заступник командувача військ Північно-Кавказького військового округу. Провів велику роботу з організації і керівництва кінними заводами, які в результаті багаторічної роботи вивели нові породи коней — будьонівську і терську.
У 1923 році Будьонний став «хрещеним батьком» Чеченської автономної області: надівши шапку бухарського еміра, з червоною стрічкою через плече, він приїхав у Урус-Мартан і за декретом ВЦВКа оголосив Чечню автономною областю.
З серпня 1923 по квітень 1924 року — помічник головнокомандувача Червоній Армії з кавалерії. У квітні 1924 — червні 1937 року — інспектор кавалерії Червоної армії, член РВР СРСР та начальник Головного управління конярства «Головконупр».
У 1932 році закінчив Військову академію імені Фрунзе.
22 вересня 1935 року «о проходженні служби командним і начальницьким складом Червоної армії» були запроваджені персональні військові звання. У листопаді 1935 року ЦВК та Раднарком СРСР присвоїли п'яти найбільшим радянським воєначальникам нове військове звання «Маршал Радянського Союзу». У їх числі був Будьонний.
На лютнево-березневому (1937) пленумі ЦК РСДРП при обговоренні питання про М. І. Бухаріна і А. І. Рикова виступив за їх виключення з партії, «віддання під суд і розстріл», в травні 1937 при опитуванні про виключення з партії М. М. Тухачевського і написав: «Безумовно, за. Потрібно цих мерзотників страчувати». Увійшов до складу Спеціальної судової присутності Верховного суду СРСР, яке 11 червня 1937 розглянуло справу так званої «військово-фашистської змови» і засудило воєначальників до розстрілу.
У липні 1937 — серпні 1940 року — командувач військ Московського військового округу. З 1939 року — член Головної військової ради НКО СРСР, заступник народного комісара, з серпня 1940 по 27 серпня 1942 року — перший заступник народного комісара оборони СРСР. Будьонний перебільшував роль кавалерії в майбутній війні, але в той же час виступав за технічне переозброєння армії, ініціював формування кінно-механізованих об'єднань.
Друга світова війна
Під час німецько-радянської війни входив до складу Ставки Верховного Головнокомандування, командував групою військ армій резерву Ставки (червень 1941 року), командувач 21-ї армії (липень 1941), потім — головнокомандувач військ Південно-західного напряму (10 липня — вересень 1941 року), командувач Резервним фронтом (вересень — жовтень 1941 року), головком військ північно-кавказького напряму (квітень — травень 1942 року), командувач Північно-Кавказьким фронтом (травень — серпень 1942 року).
За наполяганням Будьонного радянське командування влітку 1941 приступило до формування нових кавалерійських дивізій, до кінця року було додатково розгорнено понад 80 кавалерійських дивізій легкого типу. У липні-вересні 1941 року Будьонний був головнокомандуючим Південно-західного напряму (Південно-Західний і Південний фронт), що стояли на шляху німецької атаки на сталінську зону окупації України. Поставлене йому завдання зі стримування ударних сил німецької армії Будьонний провалив. Уже у вересні він відправив телеграму до Ставки з пропозицією відвести війська з-під загрози оточення, за що був усунений з посади головнокомандувача Південно-західним напрямом Сталіном і замінений на Тимошенка. Потім Будьоного призначено командувачем Резервним фронтом (вересень-жовтень 1941), головкомом північно-кавказького напряму (квітень-травень 1942) та командувачем Північно-Кавказьким фронтом (травень-серпень 1942 року).
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelJsTDFaaGMybHNaWFp6YTNsZlFuVmtaVzV1ZVM1cWNHY3ZNall3Y0hndFZtRnphV3hsZG5OcmVWOUNkV1JsYm01NUxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
З 27 серпня 1942 по 20 травня 1943 року — заступник народного комісара оборони СРСР. З 25 січня 1943 по травень 1953 року — командувач кавалерії Радянської армії.
Одночасно в лютому 1947 — травні 1953 року — заступник міністра сільського господарства СРСР із конярства.
З травня 1953 року по вересень 1954 року, після смерті Сталіна, служив інспектором кавалерії Міністерства оборони СРСР. З вересня 1954 року зосередився на виконанні обов'язків члена Президії Верховної Ради СРСР.
Діяльність
Указами Президії Верховної Ради СРСР від 1 лютого 1958 року, 24 квітня 1963 року і 22 лютого 1968 року удостоєний звання Героя Радянського Союзу.
Член ЦК КПРС в 1939—52 роках (кандидат в 1934—39 роках і 1952—73 роках). Член ВЦВК і ЦВК СРСР. Депутат Верховної Ради СРСР 1—8-го скликань, з 1938 року член Президії Верховної Ради СРСР.
З квітня 1958 року був головою товариства радянсько-монгольської дружби.
Помер на 91-му році життя, 26 жовтня 1973 року в Москві від крововиливу в мозок. Похований на Червоній площі в Москві біля Кремлівської стіни.
Нагороди
Георгіївським хрестом чотирьох ступенів (повний бант)
Георгіївською медаллю чотирьох ступенів (повний бант).
- Герой Радянського Союзу
орден Леніна
орден Червоного Прапора
- 29 березня 1918 № 4150
- 13 березня 1919 № 390/2
- 22 лютого 1923 № 100/3
- 8 січня 1930 № 42/4
- 3 листопада 1944 № 2/5
- 24 червня 1948 № 299579
орден Суворова I-го ступеня
- 22 лютого 1944 № 123
- Орден Червоного Прапора Азербайджанської РСР (29 листопада 1929),
- Орден Трудового Червоного Прапора Узбецької РСР (19 січня 1930).
- Почесна зброя
- Почесна революційна зброя — шашка з орденом Червоного Прапора на ефесі (20 листопада 1919),
- Почесна революційна зброя — пістолет (маузер) з орденом Червоного Прапора на руків'ї (01.1921),
- Почесна зброя із золотим зображенням Державного герба СРСР (22 лютого 1968)
Медалі
Медаль «В ознаменування 100-річчя з дня народження Володимира Ілліча Леніна»
Медаль «За оборону Москви»
Медаль «За оборону Одеси»
Медаль «За оборону Севастополя»
Медаль «За оборону Кавказу»
Медаль «За перемогу над Німеччиною у Великій Вітчизняній війні 1941—1945»
Медаль «Двадцять років перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941—1945»
Медаль «XX років Робітничо-Селянській Червоній Армії»
Медаль «30 років Радянській Армії та Флоту»
Медаль «40 років Збройних Сил СРСР»
Медаль «50 років Збройних Сил СРСР»
Медаль «В пам'ять 800-річчя Москви»
Медаль «В пам'ять 250-річчя Ленінграда»
орден Сухе-Батора (2)
- 1-го ступеня (1936)
Бібліографія
- Будённый С. М. Пройдённый путь. Книга первая: М.: Воениздат, 1958. ; Книга вторая: М.: Воениздат, 1965.; Книга третья: М.: Воениздат, 1973.
- Основы тактики конных соединений. — М., 1938. — 41 с.
- Первая конная на Дону. — Ростов н/Д, 1969. — 168 с.
- Встречи с Ильичом. 2-е изд. — М., 1972. — 286 с.
- Книга о лошади: В 5 тт. (Редактор.) М., 1952—1959.
Див. також
Посилання
- Т. В. Вронська. Будьонний Семен Михайлович [ 1 червня 2016 у Wayback Machine.] // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2003. — Т. 1 : А — В. — С. 390. — .
- (рос.)
- Буденный Семен Михайлович [ 27 травня 2008 у Wayback Machine.] (рос.)
- (рос.)
- (рос.)
- Семён Михайлович Будённый [ 5 червня 2008 у Wayback Machine.] (рос.)
- Батька Семен Буденный [ 22 грудня 2007 у Wayback Machine.] (рос.)
- Старший унтер-офицер Приморского драгунского полка Семен Буденный. Фото
- Сайт маршала СРСР Будьонного С. М. зроблений його внуком Сьомою [ 27 травня 2008 у Wayback Machine.] (рос.)
Примітки
- . Радіо Свобода (укр.). Архів оригіналу за 28 лютого 2022. Процитовано 19 січня 2021.
- http://militera.lib.ru/memo/russian/budenny_sm/index.html [ 6 вересня 2011 у Wayback Machine.] Будённый Семен Михайлович «Пройдённый путь»
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Seme n Miha jlovich Budo nnij 13 25 kvitnya 1883 18830425 Platovska Oblast vijska Donskogo Rosijska imperiya 26 zhovtnya 1973 Moskva RRFSR SRSR radyanskij voyenachalnik politichnij ta derzhavnij diyach Odin z pershih p yati Marshaliv SRSR 1935 Golova Tovaristva radyansko mongolskoyi druzhbi Povnij Georgiyivskij kavaler odin z troh trichi Geroyiv SRSR Chlen CK KPRS v 1939 1952 rokah kandidat u 1934 1939 i 1952 1973 rokah Deputat Verhovnoyi Radi SRSR 1 8 go sklikan Semen Mihajlovich Budonnijros Semyon Mihajlovich BudyonnyjNarodzhennya 13 25 kvitnya 1883 1883 04 25 hutir Kozyurin stanicya Platovska Oblast Vijska Donskogo Rosijska imperiyaSmert 26 zhovtnya 1973 1973 10 26 90 rokiv Moskva RRFSRPohovannya Nekropol bilya Kremlivskoyi stiniKrayina Rosijska imperiya SRSRPrinalezhnist Radyanska armiyaRid vijsk kavaleriya pihotaOsvita d 1908 i Vijskova akademiya imeni M V Frunze 1932 Roki sluzhbi 1903 1917 1917 1973Partiya RKP b Chlen CK KPRS Centralnij vikonavchij komitet SRSR i Vserosijskij centralnij vikonavchij komitetZvannya Marshal Radyanskogo SoyuzuKomanduvannya Komanduvach 1 yi Kinnoyi Armiyi Komanduvach Rezervnim Pivnichno Kavkazkim frontami komanduvach Moskovskim vijskovim okrugom golovnij inspektor kavaleriyi SRSRVijni bitvi Rosijsko yaponska vijna Persha svitova vijna Gromadyanska vijna v Rosiyi Polsko radyanska vijna Druga svitova vijna Bitva za Kiyiv Bitva pid Umannyu Druga bitva za KiyivDiti d d i dNagorodi Medal Za doblesnu pracyu Za vijskovu doblest Medal Za oboronu Moskvi Medal Za oboronu Odesi Medal Za oboronu Sevastopolya Medal Za oboronu Kavkazu Medal 30 rokiv Radyanskij Armiyi ta Flotu Medal 40 rokiv Zbrojnih Sil SRSR Medal 50 rokiv Zbrojnih Sil SRSR Medal U pam yat 250 richchya Leningrada Pochesna revolyucijna zbroya trichi Nagorodi inshih krayin Nagorodi Rosijskoyi imperiyi Georgiyivskij hrest 1 stupenya Georgiyivskij hrest 2 stupenya Georgiyivskij hrest 3 stupenya Georgiyivskij hrest 4 stupenya Budonnij Semen Mihajlovich u Vikishovishi Brav uchast u zbrojnij intervenciyi v Ukrayinu 1917 1921 rokiv a takozh polsko radyanskij vijni 1920 Uchasnik gromadyanskoyi vijni v Rosiyi ta nimecko radyanskoyi vijni PohodzhennyaNarodivsya na hutori Kozyurin stanici Platovska Oblasti vijska Donskogo Rosijskoyi imperiyi nini stanicya Budonivska Rostovskoyi oblasti Rosiyi 25 kvitnya a za starim stilem 13 kvitnya 1883 roku v bagatoditnij rodini selyanina batraka iz verstvi tak zvanih hohliv abo inogorodnih yak yih nazivali v Oblasti Vijska Donskogo Predki i z boku batka i z boku materi mali ukrayinske korinnya Tak jogo did z boku batka pripisnij selyanin slobodi Harkivskoyi Biryuchenskogo povitu Voronizkoyi guberniyi zmushenij buv zalishiti ridni miscya nevdovzi pislya skasuvannya kripachchini 1860 ti i perebratis na Don ale i tut sim yu chekali bida neposilna pracya i zlidni Mati jogo Melaniya Mikitivna Yemchenko pripisna selyanka z kolishnih kripakiv slobodi Velikoyi Orlovki Cikavo sho prizvishe Budennij zafiksovane i sered nashadkiv selyan u Barishivskomu rajoni Kiyivskoyi oblasti Pereyaslavskij polk Derzhavi Vijska Zaporizkogo dzherelo Dityachi ta yunacki rokiZ 1893 po 1903 rik najmituvav u zamozhnogo selyanina Yackina pomishikiv Korolkova ta Zherebkuga v Oblasti vijska Donskogo Vijskova kar yeraPochatok sluzhbi Pochav sluzhbu v carskij rosijskij armiyi v 1903 roci v kozackomu polku Sluzhiv strokovu sluzhbu v Usurijskij kinnij brigadi Primorskogo dragunskogo polku tam zhe zalishivsya na nadstrokovu Brav uchast u rosijskij yaponskij vijni u skladi 26 go Donskogo kozackogo polku v Manchzhuriyi U 1907 yak najkrashij nayiznik polku vidpravlenij do Peterburga u Vishu kavalerijsku oficersku shkolu na richni kursi dlya nizhchih chiniv yaki zakinchiv u 1908 roci Do 1914 roku prodovzhuvav sluzhiti unter oficerom u Primorskomu dragunskomu polku v urochishi Novokiyivske Primorskoyi oblasti ta misti Habarovsku Persha svitova vijna Voyuvav na frontah Pershoyi svitovoyi vijni 1914 1918 buv starshim unter oficerom 18 go Severskogo korolya danskogo Hristiana IX dragunskogo polku na nimeckomu avstrijskomu i kavkazkomu frontah buv nagorodzhenij za horobrist carskimi Georgiyivskimi hrestami chotiroh stupeniv i chotirma medalyami Buv kilka raziv poranenij Pershogo Georgiyivskogo hresta 4 go stupenya buv pozbavlenij sudom za rukoprikladstvo do starshogo rangom Znovu otrimav hrest 4 go stupenya na tureckomu fronti v kinci 1914 roku Hrest 3 go stupenya otrimav v sichni 1916 roku za uchast v atakah pid U berezni 1916 roku Budonnij nagorodzhenij hrestom 2 go stupenya U lipni 1916 roku vin otrimav Georgiyivskij hrest 1 go stupenya za te sho z chotirma tovarishami priviv 7 tureckih soldativ Gromadyanska vijna Vlitku 1917 razom z Kavkazkoyu diviziyeyu pribuv do Minska de buv vibranij golovoyu polkovogo komitetu i zastupnikom golovi divizijnogo komitetu U serpni 1917 roku brav uchast v kerivnictvi rozzbroyennyam esheloniv kornilovskih vijsk v Orshi Pislya Zhovtnevogo perevorotu povernuvsya na Don v stanicyu Platovsku de buv vibranij chlenom vikonavchogo komitetu Salskoyi okruzhnoyi Radi i priznachenij zaviduvachem okruzhnogo zemelnogo viddilu U roki Gromadyanskoyi vijni v Rosiyi v lyutomu 1918 roku Budonnij stvoriv vlasnij kinnij zagin sho diyav proti bilogvardijciv na Donu Cej zagin zgodom pereris u polk brigadu a potim v kavalerijsku diviziyu sho vprovadzhuvala rezhim bilshovikiv pid Caricinom u 1918 na pochatku 1919 roku Chlen RKP b z bereznya 1919 roku U drugij polovini chervnya 1919 roku v Chervonij armiyi bulo stvoreno pershe velike kavalerijske z yednannya Kinnij korpus pid komanduvannyam Budonnogo sho zigrav u serpni 1919 roku virishalnu rol v rozgromi u verhiv yah Donu osnovnih sil Kavkazkoyi armiyi generala Vrangelya U razom z diviziyami zdobuv peremogu nad kozackim korpusom generala K K Mamontova ta kozackim korpusom ukrayinskogo pohodzhennya pid komanduvannyam generala A G Shkuro Chastini korpusu Budonogo zajnyali misto Voronizh zakrivshi 100 kilometrovij prolom v poziciyah vijsk Chervonoyi Armiyi vid nastupu bilih na Moskvu zajnyatu bilshovikami 19 listopada 1919 roku komanduvannya Pivdennogo frontu pidpisalo nakaz pro perejmenuvannya Kinnogo korpusu v Pershu kinnu armiyu Komanduvachem ciyeyi armiyi buv priznachenij Budonnij Persha kinna armiya yakoyu vin keruvav do zhovtnya 1923 roku zigrala vazhlivu rol u vstanovlenni bilshovickogo rezhimu na teritoriyi Ukrayini pid chas radyansko ukrayinskoyi vijni 1917 1921rr Pislya peremog nad vijskami Denikina u Krimu i Vrangelya u armiya Budonnogo bula rozgromlena v boyah z armiyeyu Pilsudskogo v polsko radyanskij vijni Pid chas vidstupu Pershoyi Kinnoyi armiyi yiyi pidrozdili zajmalisya pogromami v Ukrayini za sho blizko 200 chervonoarmijciv bulo rozstrilyano Grupa komanduvachiv Sidyat chlen Revvijskradi Respubliki S I Gusyev komanduyuchij vijskami Pivdenno Zahidnno Zahidnogo frontu O I Yegorov chlen Revvijskradi 1 yi Kinnoyi armiyi K Ye Voroshilov Stoyat nachalnik shtabu Pivdenno Zahidnogo frontu M M Petin komanduyuchij 1 yu kinnoyu armiyeyu S M Budonnij nachalnik operativnogo upravlinnya Polovogo shtabu Revvijskradi Respubliki B M Shaposhnikov 1921 rikMizhvoyennij periodU 1921 1923 rokah chlen Revolyucijnoyi vijskovoyi radi a potim zastupnik komanduvacha vijsk Pivnichno Kavkazkogo vijskovogo okrugu Proviv veliku robotu z organizaciyi i kerivnictva kinnimi zavodami yaki v rezultati bagatorichnoyi roboti viveli novi porodi konej budonivsku i tersku U 1923 roci Budonnij stav hreshenim batkom Chechenskoyi avtonomnoyi oblasti nadivshi shapku buharskogo emira z chervonoyu strichkoyu cherez pleche vin priyihav u Urus Martan i za dekretom VCVKa ogolosiv Chechnyu avtonomnoyu oblastyu Z serpnya 1923 po kviten 1924 roku pomichnik golovnokomanduvacha Chervonij Armiyi z kavaleriyi U kvitni 1924 chervni 1937 roku inspektor kavaleriyi Chervonoyi armiyi chlen RVR SRSR ta nachalnik Golovnogo upravlinnya konyarstva Golovkonupr U 1932 roci zakinchiv Vijskovu akademiyu imeni Frunze 22 veresnya 1935 roku o prohodzhenni sluzhbi komandnim i nachalnickim skladom Chervonoyi armiyi buli zaprovadzheni personalni vijskovi zvannya U listopadi 1935 roku CVK ta Radnarkom SRSR prisvoyili p yati najbilshim radyanskim voyenachalnikam nove vijskove zvannya Marshal Radyanskogo Soyuzu U yih chisli buv Budonnij Na lyutnevo bereznevomu 1937 plenumi CK RSDRP pri obgovorenni pitannya pro M I Buharina i A I Rikova vistupiv za yih viklyuchennya z partiyi viddannya pid sud i rozstril v travni 1937 pri opituvanni pro viklyuchennya z partiyi M M Tuhachevskogo i napisav Bezumovno za Potribno cih merzotnikiv strachuvati Uvijshov do skladu Specialnoyi sudovoyi prisutnosti Verhovnogo sudu SRSR yake 11 chervnya 1937 rozglyanulo spravu tak zvanoyi vijskovo fashistskoyi zmovi i zasudilo voyenachalnikiv do rozstrilu U lipni 1937 serpni 1940 roku komanduvach vijsk Moskovskogo vijskovogo okrugu Z 1939 roku chlen Golovnoyi vijskovoyi radi NKO SRSR zastupnik narodnogo komisara z serpnya 1940 po 27 serpnya 1942 roku pershij zastupnik narodnogo komisara oboroni SRSR Budonnij perebilshuvav rol kavaleriyi v majbutnij vijni ale v toj zhe chas vistupav za tehnichne pereozbroyennya armiyi iniciyuvav formuvannya kinno mehanizovanih ob yednan Druga svitova vijnaPid chas nimecko radyanskoyi vijni vhodiv do skladu Stavki Verhovnogo Golovnokomanduvannya komanduvav grupoyu vijsk armij rezervu Stavki cherven 1941 roku komanduvach 21 yi armiyi lipen 1941 potim golovnokomanduvach vijsk Pivdenno zahidnogo napryamu 10 lipnya veresen 1941 roku komanduvach Rezervnim frontom veresen zhovten 1941 roku golovkom vijsk pivnichno kavkazkogo napryamu kviten traven 1942 roku komanduvach Pivnichno Kavkazkim frontom traven serpen 1942 roku Za napolyagannyam Budonnogo radyanske komanduvannya vlitku 1941 pristupilo do formuvannya novih kavalerijskih divizij do kincya roku bulo dodatkovo rozgorneno ponad 80 kavalerijskih divizij legkogo tipu U lipni veresni 1941 roku Budonnij buv golovnokomanduyuchim Pivdenno zahidnogo napryamu Pivdenno Zahidnij i Pivdennij front sho stoyali na shlyahu nimeckoyi ataki na stalinsku zonu okupaciyi Ukrayini Postavlene jomu zavdannya zi strimuvannya udarnih sil nimeckoyi armiyi Budonnij provaliv Uzhe u veresni vin vidpraviv telegramu do Stavki z propoziciyeyu vidvesti vijska z pid zagrozi otochennya za sho buv usunenij z posadi golovnokomanduvacha Pivdenno zahidnim napryamom Stalinom i zaminenij na Timoshenka Potim Budonogo priznacheno komanduvachem Rezervnim frontom veresen zhovten 1941 golovkomom pivnichno kavkazkogo napryamu kviten traven 1942 ta komanduvachem Pivnichno Kavkazkim frontom traven serpen 1942 roku Marshali Radyanskogo Soyuzu O M Vasilevskij ta S M Budonnij Z 27 serpnya 1942 po 20 travnya 1943 roku zastupnik narodnogo komisara oboroni SRSR Z 25 sichnya 1943 po traven 1953 roku komanduvach kavaleriyi Radyanskoyi armiyi Odnochasno v lyutomu 1947 travni 1953 roku zastupnik ministra silskogo gospodarstva SRSR iz konyarstva Z travnya 1953 roku po veresen 1954 roku pislya smerti Stalina sluzhiv inspektorom kavaleriyi Ministerstva oboroni SRSR Z veresnya 1954 roku zoseredivsya na vikonanni obov yazkiv chlena Prezidiyi Verhovnoyi Radi SRSR DiyalnistUkazami Prezidiyi Verhovnoyi Radi SRSR vid 1 lyutogo 1958 roku 24 kvitnya 1963 roku i 22 lyutogo 1968 roku udostoyenij zvannya Geroya Radyanskogo Soyuzu Chlen CK KPRS v 1939 52 rokah kandidat v 1934 39 rokah i 1952 73 rokah Chlen VCVK i CVK SRSR Deputat Verhovnoyi Radi SRSR 1 8 go sklikan z 1938 roku chlen Prezidiyi Verhovnoyi Radi SRSR Z kvitnya 1958 roku buv golovoyu tovaristva radyansko mongolskoyi druzhbi Pomer na 91 mu roci zhittya 26 zhovtnya 1973 roku v Moskvi vid krovovilivu v mozok Pohovanij na Chervonij ploshi v Moskvi bilya Kremlivskoyi stini NagorodiRosijska imperiya Georgiyivskim hrestom chotiroh stupeniv povnij bant Georgiyivskoyu medallyu chotiroh stupeniv povnij bant SRSR Geroj Radyanskogo Soyuzu 1 lyutogo 1958 10827 24 kvitnya 1963 45 22 lyutogo 1968 g 4 orden Lenina 23 lyutogo 1935 881 17 listopada 1939 g 2376 24 kvitnya 1943 13136 21 lyutogo 1945 24441 24 kvitnya 1953 257292 1 lyutogo 1958 348750 24 kvitnya 1958 371649 24 kvitnya 1973 orden Chervonogo Prapora 29 bereznya 1918 4150 13 bereznya 1919 390 2 22 lyutogo 1923 100 3 8 sichnya 1930 42 4 3 listopada 1944 2 5 24 chervnya 1948 299579 orden Suvorova I go stupenya 22 lyutogo 1944 123Orden Chervonogo Prapora Azerbajdzhanskoyi RSR 29 listopada 1929 Orden Trudovogo Chervonogo Prapora Uzbeckoyi RSR 19 sichnya 1930 Pochesna zbroya Pochesna revolyucijna zbroya shashka z ordenom Chervonogo Prapora na efesi 20 listopada 1919 Pochesna revolyucijna zbroya pistolet mauzer z ordenom Chervonogo Prapora na rukiv yi 01 1921 Pochesna zbroya iz zolotim zobrazhennyam Derzhavnogo gerba SRSR 22 lyutogo 1968 Medali Medal V oznamenuvannya 100 richchya z dnya narodzhennya Volodimira Illicha Lenina Medal Za oboronu Moskvi Medal Za oboronu Odesi Medal Za oboronu Sevastopolya Medal Za oboronu Kavkazu Medal Za peremogu nad Nimechchinoyu u Velikij Vitchiznyanij vijni 1941 1945 Medal Dvadcyat rokiv peremogi u Velikij Vitchiznyanij vijni 1941 1945 Medal XX rokiv Robitnicho Selyanskij Chervonij Armiyi Medal 30 rokiv Radyanskij Armiyi ta Flotu Medal 40 rokiv Zbrojnih Sil SRSR Medal 50 rokiv Zbrojnih Sil SRSR Medal V pam yat 800 richchya Moskvi Medal V pam yat 250 richchya Leningrada Mongoliya orden Suhe Batora 2 1 go stupenya 1936 BibliografiyaBudyonnyj S M Projdyonnyj put Kniga pervaya M Voenizdat 1958 Kniga vtoraya M Voenizdat 1965 Kniga tretya M Voenizdat 1973 Osnovy taktiki konnyh soedinenij M 1938 41 s Pervaya konnaya na Donu Rostov n D 1969 168 s Vstrechi s Ilichom 2 e izd M 1972 286 s Kniga o loshadi V 5 tt Redaktor M 1952 1959 Div takozhMarshal Budonnij bronepoyizd Zelenskij Petro PavlovichPosilannyaT V Vronska Budonnij Semen Mihajlovich 1 chervnya 2016 u Wayback Machine Enciklopediya istoriyi Ukrayini u 10 t redkol V A Smolij golova ta in Institut istoriyi Ukrayini NAN Ukrayini K Naukova dumka 2003 T 1 A V S 390 ISBN 966 00 0734 5 ros Budennyj Semen Mihajlovich 27 travnya 2008 u Wayback Machine ros ros ros Semyon Mihajlovich Budyonnyj 5 chervnya 2008 u Wayback Machine ros Batka Semen Budennyj 22 grudnya 2007 u Wayback Machine ros Starshij unter oficer Primorskogo dragunskogo polka Semen Budennyj Foto Sajt marshala SRSR Budonnogo S M zroblenij jogo vnukom Somoyu 27 travnya 2008 u Wayback Machine ros Primitki Radio Svoboda ukr Arhiv originalu za 28 lyutogo 2022 Procitovano 19 sichnya 2021 http militera lib ru memo russian budenny sm index html 6 veresnya 2011 u Wayback Machine Budyonnyj Semen Mihajlovich Projdyonnyj put Mizhnarodne viznannya ta nagorodiPoperednik SShA Lyudina tizhnya zhurnalu Tajm 13 zhovtnya 1941 Nastupnik Velika Britaniya