Ісла́мська револю́ція (перс. انقلاب اسلامی -Enghelâb-e eslâmi), Револю́ція 1357 (за іранським календарем) — послідовність подій в Ірані в період із січня 1978 до лютого 1979 року, унаслідок чого було вигнано шаха Мохаммеда, повалено монархію та встановлено нову адміністрацію, яку очолив аятола Хомейні.
Ісламська революція в Ірані | |||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() Численні демонстрації у Тегерані | |||||||||
| |||||||||
Сторони | |||||||||
** Національний фронт Ірану, , ОМІН, , , | Шах | ||||||||
Лідери | |||||||||
Сейєд Рухолла Хомейні, , , , , Акбар Хашемі-Рафсанджані, , , , , Сейєд Алі Хаменеї, Мехді Базарган, , , |
Власне датою початку революції в Ірані прийнято вважати 8 січня 1978 року, коли першу велику антиурядову демонстрацію в Кумі було розігнано з необґрунтованою жорстокістю. Протягом усього 1978 року в різних містах Ірану представники ісламського духовенства організовували демонстрації, що їх шахська гвардія рішуче розганяла. До кінця року революціонери перейшли до тактики економічних страйків, що повністю паралізували економіку. Не маючи сил більше утримувати владу в своїх руках, шах передав владу прем'єр-міністрові з числа помірних опозиціонерів і втік з країни.
1 лютого 1979 року в Іран повернувся опальний аятола Хомейні, який узяв владу у свої руки. Було призначено новий перехідний уряд. У березні було проведено референдум про новий політичний устрій, і 1 квітня 1979 року Іран було оголошено першою Ісламською республікою.
Ісламська революція в Ірані стала однією з ключових подій XX століття і мала величезне історичне значення для всього світу. Встановлення міцної ісламської влади в багатому вуглеводнями Ірані поставило під сумнів неформальне лідерство сунітської Саудівської Аравії в мусульманському світі.
Передісторія
Останній іранський монарх — шах Мохаммед Реза Пехлеві, прийшов до влади 1941 року одночасно з уведенням у країну радянських і британських військ. Його 38-літнє необмежене правління Іраном було перервано лише одного разу, 1953 року коли шах був змушений на короткий термін покинути країну через суперечності з прем'єр-міністром. Мохаммед Мосаддик націоналізував нафтовидобувні компанії, що знаходилися в основному в приватних (здебільшого британських) руках. США і Велика Британія у відповідь на це оголосили бойкот іранській нафті, а 19 серпня 1953 року внаслідок перевороту, підготовленого ЦРУ, Мосаддика було зміщено й кинуто до в'язниці. Шах повернувся до Ірану і знову приватизував нафтову промисловість.
Шах проводив радикальну вестернізацію Ірану. У зовнішній політиці він безумовно орієнтувався на США. Так, шахський Іран був єдиною ісламською державою, що підтримувала дружні відносини з Ізраїлем. Шах підтримував проамериканські режими в Чаді, Сомалі та Омані. Будь-яку опозицію монархії забороняла й суворо придушувала спецслужба САВАК. У її катівнях сиділи сотні тисяч іранців. Особливу загрозу шахові являло ісламське духовенство, оскільки «Біла революція» Паглаві не була популярною серед релігійного населення Ірану. Одним із найнепримиренніших критиків шаха був священик із Кума Рухолла Хомейні.
Хомейні засуджував прозахідну зовнішню й внутрішню шахову політику. По його арешті 5 червня 1963 року Іраном пройшла серія демонстрацій і акцій протесту, унаслідок силового розгону якої загинуло від 86 (за офіційною інформацією) до 15 тисяч (за інформацією протестантів) осіб. Хомейні ув'язнили, але через 8 місяців він знову вийшов на волю і провадив далі антишахську діяльність. У листопаді 1964 року Хомейні заарештували і вислали з країни.
В еміграції Хомейні продовжив революційну діяльність. У своїй головній праці «Ісламська держава» (перс. ولایت فقیه -Велайят-е факіха) він виклав основні принципи державного устрою, який потім було названо ісламською республікою. Книги та аудіокасети з виступами імама контрабандою переправляли в Іран і поширювали серед населення, яке читало та слухало їх у мечетях.
Тим часом політика Паглаві практично не змінилася. У 1970-х сталася ціла низка подій, які погіршили становище монархії. Так, 1971 року широко відзначалося 2500-річчя перської монархії в археологічному комплексі Персеполіс. До спеціального прийому, на який запросили винятково зарубіжних гостей, влада заготовила більше тонни осетрової ікри. Особливе роздратування серед населення викликав той факт, що в той самий час у Сістані, Белуджистані, і навіть у Фарсі (місце проведення урочистостей) була сильна посуха і загроза голоду.
Нафтовий бум, що настав за кризою 1973 року, став причиною небаченої інфляції. При цьому в Іран було запрошено десяток тисяч іноземних фахівців, які почали впроваджувати американське обладнання нафтовидобутку. Держапарат був наскрізь корумпований. 1976 року шах вирішив замінити традиційний перський календар. Тепер літочислення йшло від сходження Кира Великого на царський престол. Останньою краплею стала суперечлива смерть сина Хомейні — Мустафи. Хоча за офіційною версією причиною смерті був серцевий напад, версія про вбивство була поширенішою.
Народження опозиції
1977 року під тиском адміністрації новообраного президента США Джиммі Картера шах послабив утиски проти критиків режиму і звільнив кілька сотень політичних ув'язнених. В Ірані почали на законній або напівзаконній основі з'являтися кола політичної опозиції: конституціоналісти, марксисти й ісламісти. Законна діяльність опозиції дозволила поширити протестні настрої в іранському суспільстві, пов'язані з утиском релігії, внутрішньополітичним курсом на перський націоналізм у поєднанні з проамериканською зовнішньою політикою, політикою «державного капіталізму» на тлі масової бідності.
Основну масу активних опозиціонерів складало духовенство та інтелігенція, які користувалися довірою широких верств населення, особливо в регіонах, населених національними меншинами (Курдистані, Лурестані та Азербайджані). У цілому опозиція групувалася навколо ідей наднаціонального «ісламського соціалізму», які залежно від конкретної політичної партії перетворились у ту чи ту сторону з різним ступенем радикалізму.
Конституціоналісти, кістяк яких становив Національний фронт Ірану, вимагали створити конституційну монархію з демократичними парламентськими виборами. Марксисти через погану організацію здали свої позиції. Найбільшою партією лівого спрямування в Ірані була , що користувалася безпосередньою підтримкою Радянського Союзу. Ліві виступали за силову зміну влади і фізичне усунення шаха. Вони зіграли свою роль у перемозі революції, проте через антиклерикальні позиції в перший вільно обраний парламент не увійшли.
Серед ісламістів особливо виділявся Рух за вільний Іран, у лавах якого був перший прем'єр-міністр післяреволюційного Ірану Мехді Базарган. Учасники руху виступали за зміну влади без крові, у рамках закону.
Послідовники Хомейні організували «Товариство духівництва, що бореться», куди увійшли , і Алі Акбар Хашемі Рафсанджані, які після перемоги революції зайняли високі державні пости.
Початок революції
Безпосереднім початком Ісламської революції прийнято вважати події січня 1978 року в Кумі (традиційно релігійному місті), коли демонстрацію студентів проти наклепницької статті про Хомейні в державній газеті розстріляла поліція. За офіційними даними, у ході втихомирення безладдя загинуло два студенти. За даними демонстрантів — 70 осіб. За шиїтською традицією, поминальні служби за загиблим тривають 40 днів, і через 40 днів після розгону демонстрації в Кумі, 18 лютого бунт спалахнув в Тебризі (його придушення також призвело до людських жертв), потім усе повторювалося: 29 березня і 10 травня і далі заворушення виникали в усіх великих містах. Шах, щоб заспокоїти населення, обіцяв провести вільні вибори в червні 1978 року. Крім того, Мохаммед Реза Пехлеві спробував ужити термінових антиінфляційних заходів, які призвели лише до масових звільнень робітників. Без працівників, більшість яких долучились до демонстрантів, заводи почали простоювати. До листопада 1978 року економіка Ірану була остаточно підірвана масовими страйками.
Розстановка внутрішньополітичних сил в країні на початок революції
Реакція США
Не в змозі зробити щось іще, шах звернувся за допомогою до США. Однак, Президент США Картер не зважився надати військову підтримку режиму Паглаві, оскільки навіть у західній пресі його піддавали безжальній критиці за репресії проти опозиції і порушення прав людини. В адміністрації американського президента стався розкол щодо того, чи варто вводити в Іран війська. Радник з національної безпеки Збігнєв Бжезінський виступав за інтервенцію, тоді як багато співробітників Державного департаменту вважали, що революції вже неможливо запобігти ніякими засобами. Делегації американських державних діячів кілька разів протягом 1977–1978 років зустрічалися з шахом, однак ніякої єдиної позиції за цей час виробити не вдалося.
Воєнний стан
20 серпня 1978 року відбулася пожежа в кінотеатрі Рекс міста Абадан, унаслідок якої загинуло близько 500 осіб. Це спровокувало нову хвилю масових заворушень. У вересні 1978 року шах запровадив у країні воєнний стан, що передбачав заборону будь-яких демонстрацій. Незважаючи на заборону, масова акція протесту пройшла в Тегерані. За інформацією протестантів, у розгоні акції брала участь техніка. Загинуло 87 осіб, у тому числі 3 жінки.
Події в Тегерані послужили початком загального страйку працівників нафтової промисловості. У жовтні практично всі нафтовидобувні підприємства, НПЗ, нафтоналивні порти зупинилися. Слідом за цим до кінця року припинили роботу всі підприємства важкої промисловості, машинобудування, металургії. 2 грудня в Тегерані пройшла двомільйонна демонстрація з вимогою змістити шаха.
Шахова втеча
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2TXk4ek5DOVRhR0ZvWDNKaFpuUXVhbkJuTHpJMU1IQjRMVk5vWVdoZmNtRm1kQzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
16 січня 1979 року Мохаммед Реза Пехлеві разом із втекли з Ірану за вмовою прем'єр-міністра Шапура Бахтіяра. Ця подія викликала радість у колах протестантів. Юрби тегеранців зривали з будинків барельєфи, портрети та інші символи останньої іранської династії. Бахтіяр розпустив САВАК, звільнив політичних ув'язнених, а також велів армійському начальству не перешкоджати демонстрантам і пообіцяв найближчим часом провести в Ірані вільні вибори. За деякий час він зв'язався з Хомейні і попросив його повернутися до Ірану, щоб допомоги скласти нову конституцію.
Перемога революції
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekEyTDBsdFlXMWZTMmh2YldWcGJtbGZhVzVmVFdWb2NtRmlZV1F1YW5Cbkx6STFNSEI0TFVsdFlXMWZTMmh2YldWcGJtbGZhVzVmVFdWb2NtRmlZV1F1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Шах пішов, Імам прийшов
1 лютого 1979 року аятола Хомейні повернувся до Ірану після 15-річного заслання. У столичнім аеропорту його зустрічали прихильні тегеранці. На вулиці міста з портретами аятоли вийшли мільйони людей, які кричали «Шах пішов, Імам прийшов!». У той самий день Хомейні відхилив Бахтіярову пропозицію створити уряд «національної єдності». Відразу по приземленні Хомейні попрямував на кладовище у південному передмісті Тегерана. Там він виголосив свою 20-хвилинну промову, у якій назвав «самого Бахтіяра, його уряд, його парламент і всіх його поплічників незаконними» і обіцяв «вибити зуби цьому режимові».
4 лютого він сам призначив прем'єр-міністра, яким став Мехді Базарган. Бійці сил правопорядку переходили на бік послідовників Хомейні. 9 лютого в аеропорту Мехрабад відбувся бій між «хомейністами» і лояльними Бахтіяру гвардійцями, що почався з дрібної сутички. Бій перекинувся на все місто і мав вуличний характер. Прихильники Хомейні взяли під контроль поліцейські дільниці, військові частини, і потім почали роздавати зброю населенню. У цих умовах Вища військова рада (Генштаб) 11 лютого оголосила про свій нейтралітет.
Бахтіяр Шапур втік до Франції, де заснував , опозиційний до Хомейні. Його вбито 1991 року.
Тимчасовий уряд
Державна перебудова
У країні провели референдум, унаслідок якого 1 квітня 1979 року проголосили Ісламську Республіку Іран. У грудні того самого року було ухвалено нову конституцію країни, де було спеціально обумовлено, що вища влада в країні належить духовенству в особі імама Хомейні (по його смерті — його наступникові), а цивільну політичну владу здійснюють президент, і прем'єр.
Наслідки
Внутрішньополітичні наслідки
![]() | Жінки в Ірані | ![]() |
---|---|---|
42.33% | Грамотність (15-24) | 98.52% |
69.42% | Грамотність (>15) | 80.66% |
48,845 | Студентки | 2,191,409 |
122,753 | Випускниці | 5,023,992 |
2.4% | Випускниці (%) | 18.4% |
19.7 | Вік при першому шлюбі | 23.4 |
Державна, і приватна власність — три сектори економіки нової республіки. Утручання і вплив західних держав скасовано. Країна принципово відкидає капіталізм і комунізм і протиставляє їм власний, «ісламський» шлях розвитку. Що це означає практично — не цілком ясно. Відомо лише, що розвиток країни тим шляхом, що його обрав шах, призупинився. Капіталістичний вільний ринок і надалі існує, як існує й найпотужніший, створений зусиллями шаха державний сектор в економіці. Але за таких умов різко загострилося протистояння Ірану спочатку мало не всьому світові, а потім, в основному, країнам Заходу (у першу чергу — США). Говорити про розвиток капіталістичних зв'язків доводилося з обережністю й застереженнями. Якщо вони й далі існували і більш-менш активно розвивалися, то тільки в тих галузях, які були життєво необхідні для країни, — у (реалізації іранської нафти) і в закупівлях зброї, яка була потрібна для війни.
Зовнішньополітичні наслідки
Пропаганда ісламської революції
Безпосередньо по поваленні шаха іранське суспільство знаходилось у стані ейфорії, багатьом здавалося, що з усуненням абсолютизму буде розв'язано всі проблеми, саме собою зникне хабарництво, настане свобода, люди почнуть жити великою родиною, дотримуючись при цьому добрих законів шаріату; доходів від нафти вистачить на те, щоб в умовах справедливого розподілу гарантувати населенню високий рівень життя, забезпечити хорошу інфраструктуру, зробити безкоштовними основні соціальні послуги. Ейфорія від революції спричинила те, що Іран організував активну пропаганду ісламської революції, ідей аятоли Хомейні з приводу ісламського способу життя та критику капіталізму і комунізму за кордоном. Пропаганда принесла зворотній результат — багато країн почали ставитися до Ірану з підозрою, а пізніше, під час ірано-іракської війни, були схильні підтримувати Ірак.
Учасники подій
- Рухолла Хомейні — лідер Ісламської революції, пробув на чолі держави до своєї смерті в 1989 році. Похований на військово-меморіальному кладовищі .
- Абольхасан Банісадр — перший вибраний президент Ірану, 21 червня 1981 року. знятий з посади, 22 червня втік з країни. Мешкає у Франції.
- Алі Хаменеї — найближчий соратник Хомейні, після революції — командувач , у 1981–1989 — президент, з 1989 року — вищий керівник Ірану.
- Акбар Хашемі-Рафсанджані — соратник Хомейні, засновник Ісламської республіканської партії, перший голова . Президент Ірану в 1989–1997 роках.
- Мехді Базарган — перший прем'єр-міністр перехідного уряду. Пішов у відставку 4 листопада 1979 році. Помер в Швейцарії в 1995 році.
- Шапур Бахтіяр — останній шахський прем'єр-міністр, втік до Франції в квітні 1979 року. Убитий в Парижi в 1991 році.
- Мохаммед Реза Пехлеві — останній шах, утік 16 січня 1979 р., помер в Каїрі в 1980 році.
- — син Мохаммеда Рези Пехлеві, прямий спадкоємець престолу. Утік у США в 1978 році.
- — останній голова шахської служби безпеки (САВАК). Розстріляний 11 квітня 1979 року.
- — діяч імперських американських спецслужб. Розстріляний 11 квітня 1979 року.
- — діяч імперських спецслужб. Розстріляний 15 лютого 1979 року.
Ісламська революція в мистецтві
- Персеполіс — повнометражний мультфільм, подання новітньої історії Ірану (із прозахідної точки зору) через долю волелюбної молодої жінки, захопленої західною рок-музикою і вимушеної покинути країну. Прем'єра — 23 травня 2007 року. (Франція).
Див. також
Примітки
- Hiro, Dilip. Iran Under the Ayatollahs. London: Routledge & Kegan Paul. 1985. p. 57.
- Robin Wright. The Last Great Revolution: Turmoil And Transformation In Iran.
- Graham,Iran(1980) p. 94.
- . Архів оригіналу за 6 травня 2008. Процитовано 11 січня 2011.
- Васильєв Л. С.Історія Сходу. — М.: Вищ. шк., 1994. Т.2. С.355.
- . indexmundi.com. Архів оригіналу за 25 березня 2017. Процитовано 5 січня 2016.
- . Архів оригіналу за 27 жовтня 2014. Процитовано 5 січня 2016.
- (PDF). Архів оригіналу (PDF) за 3 березня 2016. Процитовано 5 січня 2016.
- (PDF). Архів оригіналу (PDF) за 3 березня 2016. Процитовано 5 січня 2016.
Література
Історія революції
- Семён Агаев. Иран в прошлом и настоящем. Пути и формы революционного процесса. — Москва: Наука, 1981. — 271 с.(рос.)
- Семён Агаев. Иран: рождение республики. — Москва: Политиздат, 1984. — 336 с.(рос.)
- Артём Арабаджян (отв. ред.). Иранская революция 1978–1979. Причини и уроки. — Москва: «Наука», 1989. — 557 с.(рос.)
- Ісламська революція (1977–1979) // Е. Ченовет, М. Дж. Стефан. Чому ненасильницький спротив ефективний. Стратегічна логіка громадянського конфлікту. — Київ: Видавництво «Кліо», 2014. — С. 108–136.
- Евгений Калинин. Исламская революция 1979 года в Иране. Записки очевидца. — Москва: Институт востоковедения РАН, 2010. — 236 с.(рос.)
- Виктор Кременюк. Борьба Вашингтона против революции в Иране. — Москва: Международные отношения, 1984. — 176 с.(рос.)
- Н.М. Мамедова (отв. ред.). Иранская революция: прошлое, настоящее, будущее. — Москва: Институт востоковедения РАН, 1999. — 214 с.(рос.)
- Александр Резников. Иран: падение шахского режима. — Москва: Политиздат, 1983. — 160 с.(рос.)
- Ervand Abrahamian, "Structural Causes of the Iranian Revolution", in MERIP Reports, No. 87, Iran's Revolution: The Rural Dimension (May, 1980), pp. 21–26.(англ.)
- Said Amir Arjomand, "Iran's Islamic Revolution in Comparative Perspective", in World Politics, Vol. 38, No. 3 (Apr., 1986), pp. 383–414.(англ.)
- James Buchan, Days of God: The Revolution in Iran and Its Consequences, John Murray, 2012, 482 pp.(англ.)
- Adam Shatz, "A Little Feu de Joie", in London Review of Books, Vol. 35, No. 8 (25 April, 2013), pp. 6–8.(англ.)
- Robin Wright, The Last Great Revolution: Turmoil and Transformation in Iran, New York: Vintage, 2000, 384 pp.(англ.)
Історія Ірану
- Артём Арабаджян (отв. ред.). Иран: очерки новейшей истории. — Москва: «Наука», 1976. — 470 с.(рос.)
- Салех Алиев. Нефть и общественно-политическое развитие Ирана в XX в. — Москва: «Наука», 1985. — 301 с.(рос.)
- Салех Алиев. История Ирана. XX век. — Москва: Институт востоковедения РАН; «Крафт+», 2004. — 648 с.(рос.)
- Ervand Abrahamian, Iran between Two Revolutions, Princeton University Press, 1982, 561 p.(англ.)
- Ervand Abrahamian, A History of Modern Iran, Cambridge University Press, 2008. 228 p.(англ.)
- Nikki R. Keddie, Modern Iran: Roots and Results of Revolution, Yale University Press, 2003, 448 pp.(англ.)
Ідеологія революції
- M. Abedi, «Ali Shariati: The Architect of the 1979 Islamic Revolution in Iran», in Iranian Studies, Vol. XIX, Nos. 3-4, 1986.(англ.)
- Ervand Abrahamian, «Ali Shariati: Ideologue of the Iranian Revolution», in MERIP Report, No. 102.(англ.)
- Ervand Abrahamian, Khomeinism: Essays on the Islamic Republic, University of California Press, 1993, 200 pp.(англ.)
- A. Bayat, «Shariati and Marx: A Critique of an ‘Islamic’ Critique of Marxism», in Alif, No. 10, 1990, pp. 19–41.(англ.)
- M. Bayat, «Iran's Real Revolutionary Leader», in Christian Science Monitor, May 24, 1977.(англ.)
- K. Hayama, «Dr. Ali Shari'ati's Revolutionary Ideology and the Role of the Raushanfekr in Social Change», The Institute of Middle Eastern Studies, International University of Japan, Working Papers Series No. 1 (1985).(англ.)
- S. Irfani, Revolutionary Islam in Iran: Popular Liberation or Religious Dictaroship?, London: Zed Books, 1983, 268 pp.(англ.)
- John L. Esposito (ed.), Voices of Resurgent Islam. New York: Oxford University Press, 1983, 304 pp.(англ.)
Посилання
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Ісламська революція |
- Deutsche Welle Читальний Зал: «Ісламська революція»
- Александр Гостев. 35 лет режиму аятолл // «Радио Свобода». — 11 февраля 2014. [ 30 травня 2019 у Wayback Machine.](рос.)
- Л.Л. Павич, мулла й демократичний потяг: Іран 1953-1979 // «Діялог» (Торонто). — Ч. 2 (1979). — Стор. 37-47. [ 29 травня 2019 у Wayback Machine.]
- Інна Семенова. 40 років революції в Ірані. Сім найважливіших світових подій, які вона спровокувала // «Новое время». — 11 лютого 2019. [ 31 травня 2019 у Wayback Machine.]
- «Смерть шаху!» 40 лет назад произошла Исламская революция в Иране // «Радио Свобода». — 11 февраля 2019. [ 30 травня 2019 у Wayback Machine.](рос.)
- Роман Тиса. Алі Шаріяті й ісламська революція (2019). [ 30 травня 2019 у Wayback Machine.]
- Валерий Яременко. Аятолла Хомейни против «белой революции» (2007). [ 30 травня 2019 у Wayback Machine.](рос.)
- Валерий Яременко. Аятолла Хомейни и исламская революция (2007). [ 30 травня 2019 у Wayback Machine.](рос.)
- Satya J. Gabriel, "Class Analysis of the Islamic Revolution of 1979" (2001). [ 2 травня 2014 у Wayback Machine.](англ.)
- Mansoor Hekmat, "History of Undefeated: A Few Words in Commemoration of the 1979 Revolution" (1995). [ 15 липня 2018 у Wayback Machine.](англ.)
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Isla mska revolyu ciya pers انقلاب اسلامی Enghelab e eslami Revolyu ciya 1357 za iranskim kalendarem poslidovnist podij v Irani v period iz sichnya 1978 do lyutogo 1979 roku unaslidok chogo bulo vignano shaha Mohammeda povaleno monarhiyu ta vstanovleno novu administraciyu yaku ocholiv ayatola Homejni Islamska revolyuciya v Irani Chislenni demonstraciyi u Tegerani Data sichen 1978 lyutij 1979 Misce Iran Privid Rezultat Ustanovleno islamsku respubliku Storoni Nacionalnij front Iranu OMIN Shah Lideri Sejyed Ruholla Homejni Akbar Hashemi Rafsandzhani Sejyed Ali Hameneyi Mehdi Bazargan Vlasne datoyu pochatku revolyuciyi v Irani prijnyato vvazhati 8 sichnya 1978 roku koli pershu veliku antiuryadovu demonstraciyu v Kumi bulo rozignano z neobgruntovanoyu zhorstokistyu Protyagom usogo 1978 roku v riznih mistah Iranu predstavniki islamskogo duhovenstva organizovuvali demonstraciyi sho yih shahska gvardiya rishuche rozganyala Do kincya roku revolyucioneri perejshli do taktiki ekonomichnih strajkiv sho povnistyu paralizuvali ekonomiku Ne mayuchi sil bilshe utrimuvati vladu v svoyih rukah shah peredav vladu prem yer ministrovi z chisla pomirnih opozicioneriv i vtik z krayini 1 lyutogo 1979 roku v Iran povernuvsya opalnij ayatola Homejni yakij uzyav vladu u svoyi ruki Bulo priznacheno novij perehidnij uryad U berezni bulo provedeno referendum pro novij politichnij ustrij i 1 kvitnya 1979 roku Iran bulo ogolosheno pershoyu Islamskoyu respublikoyu Islamska revolyuciya v Irani stala odniyeyu z klyuchovih podij XX stolittya i mala velichezne istorichne znachennya dlya vsogo svitu Vstanovlennya micnoyi islamskoyi vladi v bagatomu vuglevodnyami Irani postavilo pid sumniv neformalne liderstvo sunitskoyi Saudivskoyi Araviyi v musulmanskomu sviti PeredistoriyaOstannij iranskij monarh shah Mohammed Reza Pehlevi prijshov do vladi 1941 roku odnochasno z uvedennyam u krayinu radyanskih i britanskih vijsk Jogo 38 litnye neobmezhene pravlinnya Iranom bulo perervano lishe odnogo razu 1953 roku koli shah buv zmushenij na korotkij termin pokinuti krayinu cherez superechnosti z prem yer ministrom Mohammed Mosaddik nacionalizuvav naftovidobuvni kompaniyi sho znahodilisya v osnovnomu v privatnih zdebilshogo britanskih rukah SShA i Velika Britaniya u vidpovid na ce ogolosili bojkot iranskij nafti a 19 serpnya 1953 roku vnaslidok perevorotu pidgotovlenogo CRU Mosaddika bulo zmisheno j kinuto do v yaznici Shah povernuvsya do Iranu i znovu privatizuvav naftovu promislovist Shah provodiv radikalnu vesternizaciyu Iranu U zovnishnij politici vin bezumovno oriyentuvavsya na SShA Tak shahskij Iran buv yedinoyu islamskoyu derzhavoyu sho pidtrimuvala druzhni vidnosini z Izrayilem Shah pidtrimuvav proamerikanski rezhimi v Chadi Somali ta Omani Bud yaku opoziciyu monarhiyi zaboronyala j suvoro pridushuvala specsluzhba SAVAK U yiyi kativnyah sidili sotni tisyach iranciv Osoblivu zagrozu shahovi yavlyalo islamske duhovenstvo oskilki Bila revolyuciya Paglavi ne bula populyarnoyu sered religijnogo naselennya Iranu Odnim iz najneprimirennishih kritikiv shaha buv svyashenik iz Kuma Ruholla Homejni Homejni zasudzhuvav prozahidnu zovnishnyu j vnutrishnyu shahovu politiku Po jogo areshti 5 chervnya 1963 roku Iranom projshla seriya demonstracij i akcij protestu unaslidok silovogo rozgonu yakoyi zaginulo vid 86 za oficijnoyu informaciyeyu do 15 tisyach za informaciyeyu protestantiv osib Homejni uv yaznili ale cherez 8 misyaciv vin znovu vijshov na volyu i provadiv dali antishahsku diyalnist U listopadi 1964 roku Homejni zaareshtuvali i vislali z krayini V emigraciyi Homejni prodovzhiv revolyucijnu diyalnist U svoyij golovnij praci Islamska derzhava pers ولایت فقیه Velajyat e fakiha vin viklav osnovni principi derzhavnogo ustroyu yakij potim bulo nazvano islamskoyu respublikoyu Knigi ta audiokaseti z vistupami imama kontrabandoyu perepravlyali v Iran i poshiryuvali sered naselennya yake chitalo ta sluhalo yih u mechetyah Tim chasom politika Paglavi praktichno ne zminilasya U 1970 h stalasya cila nizka podij yaki pogirshili stanovishe monarhiyi Tak 1971 roku shiroko vidznachalosya 2500 richchya perskoyi monarhiyi v arheologichnomu kompleksi Persepolis Do specialnogo prijomu na yakij zaprosili vinyatkovo zarubizhnih gostej vlada zagotovila bilshe tonni osetrovoyi ikri Osoblive rozdratuvannya sered naselennya viklikav toj fakt sho v toj samij chas u Sistani Beludzhistani i navit u Farsi misce provedennya urochistostej bula silna posuha i zagroza golodu Naftovij bum sho nastav za krizoyu 1973 roku stav prichinoyu nebachenoyi inflyaciyi Pri comu v Iran bulo zaprosheno desyatok tisyach inozemnih fahivciv yaki pochali vprovadzhuvati amerikanske obladnannya naftovidobutku Derzhaparat buv naskriz korumpovanij 1976 roku shah virishiv zaminiti tradicijnij perskij kalendar Teper litochislennya jshlo vid shodzhennya Kira Velikogo na carskij prestol Ostannoyu krapleyu stala superechliva smert sina Homejni Mustafi Hocha za oficijnoyu versiyeyu prichinoyu smerti buv sercevij napad versiya pro vbivstvo bula poshirenishoyu Narodzhennya opoziciyi 1977 roku pid tiskom administraciyi novoobranogo prezidenta SShA Dzhimmi Kartera shah poslabiv utiski proti kritikiv rezhimu i zvilniv kilka soten politichnih uv yaznenih V Irani pochali na zakonnij abo napivzakonnij osnovi z yavlyatisya kola politichnoyi opoziciyi konstitucionalisti marksisti j islamisti Zakonna diyalnist opoziciyi dozvolila poshiriti protestni nastroyi v iranskomu suspilstvi pov yazani z utiskom religiyi vnutrishnopolitichnim kursom na perskij nacionalizm u poyednanni z proamerikanskoyu zovnishnoyu politikoyu politikoyu derzhavnogo kapitalizmu na tli masovoyi bidnosti Osnovnu masu aktivnih opozicioneriv skladalo duhovenstvo ta inteligenciya yaki koristuvalisya doviroyu shirokih verstv naselennya osoblivo v regionah naselenih nacionalnimi menshinami Kurdistani Lurestani ta Azerbajdzhani U cilomu opoziciya grupuvalasya navkolo idej nadnacionalnogo islamskogo socializmu yaki zalezhno vid konkretnoyi politichnoyi partiyi peretvorilis u tu chi tu storonu z riznim stupenem radikalizmu Konstitucionalisti kistyak yakih stanoviv Nacionalnij front Iranu vimagali stvoriti konstitucijnu monarhiyu z demokratichnimi parlamentskimi viborami Marksisti cherez poganu organizaciyu zdali svoyi poziciyi Najbilshoyu partiyeyu livogo spryamuvannya v Irani bula sho koristuvalasya bezposerednoyu pidtrimkoyu Radyanskogo Soyuzu Livi vistupali za silovu zminu vladi i fizichne usunennya shaha Voni zigrali svoyu rol u peremozi revolyuciyi prote cherez antiklerikalni poziciyi v pershij vilno obranij parlament ne uvijshli Sered islamistiv osoblivo vidilyavsya Ruh za vilnij Iran u lavah yakogo buv pershij prem yer ministr pislyarevolyucijnogo Iranu Mehdi Bazargan Uchasniki ruhu vistupali za zminu vladi bez krovi u ramkah zakonu Poslidovniki Homejni organizuvali Tovaristvo duhivnictva sho boretsya kudi uvijshli i Ali Akbar Hashemi Rafsandzhani yaki pislya peremogi revolyuciyi zajnyali visoki derzhavni posti Pochatok revolyuciyiBezposerednim pochatkom Islamskoyi revolyuciyi prijnyato vvazhati podiyi sichnya 1978 roku v Kumi tradicijno religijnomu misti koli demonstraciyu studentiv proti naklepnickoyi statti pro Homejni v derzhavnij gazeti rozstrilyala policiya Za oficijnimi danimi u hodi vtihomirennya bezladdya zaginulo dva studenti Za danimi demonstrantiv 70 osib Za shiyitskoyu tradiciyeyu pominalni sluzhbi za zagiblim trivayut 40 dniv i cherez 40 dniv pislya rozgonu demonstraciyi v Kumi 18 lyutogo bunt spalahnuv v Tebrizi jogo pridushennya takozh prizvelo do lyudskih zhertv potim use povtoryuvalosya 29 bereznya i 10 travnya i dali zavorushennya vinikali v usih velikih mistah Shah shob zaspokoyiti naselennya obicyav provesti vilni vibori v chervni 1978 roku Krim togo Mohammed Reza Pehlevi sprobuvav uzhiti terminovih antiinflyacijnih zahodiv yaki prizveli lishe do masovih zvilnen robitnikiv Bez pracivnikiv bilshist yakih doluchilis do demonstrantiv zavodi pochali prostoyuvati Do listopada 1978 roku ekonomika Iranu bula ostatochno pidirvana masovimi strajkami Rozstanovka vnutrishnopolitichnih sil v krayini na pochatok revolyuciyi Reakciya SShA Ne v zmozi zrobiti shos ishe shah zvernuvsya za dopomogoyu do SShA Odnak Prezident SShA Karter ne zvazhivsya nadati vijskovu pidtrimku rezhimu Paglavi oskilki navit u zahidnij presi jogo piddavali bezzhalnij kritici za represiyi proti opoziciyi i porushennya prav lyudini V administraciyi amerikanskogo prezidenta stavsya rozkol shodo togo chi varto vvoditi v Iran vijska Radnik z nacionalnoyi bezpeki Zbignyev Bzhezinskij vistupav za intervenciyu todi yak bagato spivrobitnikiv Derzhavnogo departamentu vvazhali sho revolyuciyi vzhe nemozhlivo zapobigti niyakimi zasobami Delegaciyi amerikanskih derzhavnih diyachiv kilka raziv protyagom 1977 1978 rokiv zustrichalisya z shahom odnak niyakoyi yedinoyi poziciyi za cej chas virobiti ne vdalosya Voyennij stan 20 serpnya 1978 roku vidbulasya pozhezha v kinoteatri Reks mista Abadan unaslidok yakoyi zaginulo blizko 500 osib Ce sprovokuvalo novu hvilyu masovih zavorushen U veresni 1978 roku shah zaprovadiv u krayini voyennij stan sho peredbachav zaboronu bud yakih demonstracij Nezvazhayuchi na zaboronu masova akciya protestu projshla v Tegerani Za informaciyeyu protestantiv u rozgoni akciyi brala uchast tehnika Zaginulo 87 osib u tomu chisli 3 zhinki Podiyi v Tegerani posluzhili pochatkom zagalnogo strajku pracivnikiv naftovoyi promislovosti U zhovtni praktichno vsi naftovidobuvni pidpriyemstva NPZ naftonalivni porti zupinilisya Slidom za cim do kincya roku pripinili robotu vsi pidpriyemstva vazhkoyi promislovosti mashinobuduvannya metalurgiyi 2 grudnya v Tegerani projshla dvomiljonna demonstraciya z vimogoyu zmistiti shaha Shahova vtecha Persha storinka gazeti 16 sichnya 1979 Shah pishov Shah raft 16 sichnya 1979 roku Mohammed Reza Pehlevi razom iz vtekli z Iranu za vmovoyu prem yer ministra Shapura Bahtiyara Cya podiya viklikala radist u kolah protestantiv Yurbi tegeranciv zrivali z budinkiv barelyefi portreti ta inshi simvoli ostannoyi iranskoyi dinastiyi Bahtiyar rozpustiv SAVAK zvilniv politichnih uv yaznenih a takozh veliv armijskomu nachalstvu ne pereshkodzhati demonstrantam i poobicyav najblizhchim chasom provesti v Irani vilni vibori Za deyakij chas vin zv yazavsya z Homejni i poprosiv jogo povernutisya do Iranu shob dopomogi sklasti novu konstituciyu Plakat poryad iz kolishnim posolstvom SShA Blakitnij tekst unizu Marg bar Amriko Smert Americi Chislenni demonstraciyi 1979Peremoga revolyuciyiAyatola Homejni spuskayetsya trapom v aeroportu ranok 1 lyutogo 1979 Shah pishov Imam prijshov Dokladnishe 1 lyutogo 1979 roku ayatola Homejni povernuvsya do Iranu pislya 15 richnogo zaslannya U stolichnim aeroportu jogo zustrichali prihilni tegeranci Na vulici mista z portretami ayatoli vijshli miljoni lyudej yaki krichali Shah pishov Imam prijshov U toj samij den Homejni vidhiliv Bahtiyarovu propoziciyu stvoriti uryad nacionalnoyi yednosti Vidrazu po prizemlenni Homejni popryamuvav na kladovishe u pivdennomu peredmisti Tegerana Tam vin vigolosiv svoyu 20 hvilinnu promovu u yakij nazvav samogo Bahtiyara jogo uryad jogo parlament i vsih jogo poplichnikiv nezakonnimi i obicyav vibiti zubi comu rezhimovi 4 lyutogo vin sam priznachiv prem yer ministra yakim stav Mehdi Bazargan Bijci sil pravoporyadku perehodili na bik poslidovnikiv Homejni 9 lyutogo v aeroportu Mehrabad vidbuvsya bij mizh homejnistami i loyalnimi Bahtiyaru gvardijcyami sho pochavsya z dribnoyi sutichki Bij perekinuvsya na vse misto i mav vulichnij harakter Prihilniki Homejni vzyali pid kontrol policejski dilnici vijskovi chastini i potim pochali rozdavati zbroyu naselennyu U cih umovah Visha vijskova rada Genshtab 11 lyutogo ogolosila pro svij nejtralitet Bahtiyar Shapur vtik do Franciyi de zasnuvav opozicijnij do Homejni Jogo vbito 1991 roku Timchasovij uryadDerzhavna perebudovaU krayini proveli referendum unaslidok yakogo 1 kvitnya 1979 roku progolosili Islamsku Respubliku Iran U grudni togo samogo roku bulo uhvaleno novu konstituciyu krayini de bulo specialno obumovleno sho visha vlada v krayini nalezhit duhovenstvu v osobi imama Homejni po jogo smerti jogo nastupnikovi a civilnu politichnu vladu zdijsnyuyut prezident i prem yer NaslidkiVnutrishnopolitichni naslidki Do 1979 Zhinki v Irani Nini 42 33 Gramotnist 15 24 98 52 69 42 Gramotnist gt 15 80 66 48 845 Studentki 2 191 409 122 753 Vipusknici 5 023 992 2 4 Vipusknici 18 4 19 7 Vik pri pershomu shlyubi 23 4 Derzhavna i privatna vlasnist tri sektori ekonomiki novoyi respubliki Utruchannya i vpliv zahidnih derzhav skasovano Krayina principovo vidkidaye kapitalizm i komunizm i protistavlyaye yim vlasnij islamskij shlyah rozvitku Sho ce oznachaye praktichno ne cilkom yasno Vidomo lishe sho rozvitok krayini tim shlyahom sho jogo obrav shah prizupinivsya Kapitalistichnij vilnij rinok i nadali isnuye yak isnuye j najpotuzhnishij stvorenij zusillyami shaha derzhavnij sektor v ekonomici Ale za takih umov rizko zagostrilosya protistoyannya Iranu spochatku malo ne vsomu svitovi a potim v osnovnomu krayinam Zahodu u pershu chergu SShA Govoriti pro rozvitok kapitalistichnih zv yazkiv dovodilosya z oberezhnistyu j zasterezhennyami Yaksho voni j dali isnuvali i bilsh mensh aktivno rozvivalisya to tilki v tih galuzyah yaki buli zhittyevo neobhidni dlya krayini u realizaciyi iranskoyi nafti i v zakupivlyah zbroyi yaka bula potribna dlya vijni Zovnishnopolitichni naslidki Propaganda islamskoyi revolyuciyi Bezposeredno po povalenni shaha iranske suspilstvo znahodilos u stani ejforiyi bagatom zdavalosya sho z usunennyam absolyutizmu bude rozv yazano vsi problemi same soboyu znikne habarnictvo nastane svoboda lyudi pochnut zhiti velikoyu rodinoyu dotrimuyuchis pri comu dobrih zakoniv shariatu dohodiv vid nafti vistachit na te shob v umovah spravedlivogo rozpodilu garantuvati naselennyu visokij riven zhittya zabezpechiti horoshu infrastrukturu zrobiti bezkoshtovnimi osnovni socialni poslugi Ejforiya vid revolyuciyi sprichinila te sho Iran organizuvav aktivnu propagandu islamskoyi revolyuciyi idej ayatoli Homejni z privodu islamskogo sposobu zhittya ta kritiku kapitalizmu i komunizmu za kordonom Propaganda prinesla zvorotnij rezultat bagato krayin pochali stavitisya do Iranu z pidozroyu a piznishe pid chas irano irakskoyi vijni buli shilni pidtrimuvati Irak Uchasniki podijRuholla Homejni lider Islamskoyi revolyuciyi probuv na choli derzhavi do svoyeyi smerti v 1989 roci Pohovanij na vijskovo memorialnomu kladovishi Abolhasan Banisadr pershij vibranij prezident Iranu 21 chervnya 1981 roku znyatij z posadi 22 chervnya vtik z krayini Meshkaye u Franciyi Ali Hameneyi najblizhchij soratnik Homejni pislya revolyuciyi komanduvach u 1981 1989 prezident z 1989 roku vishij kerivnik Iranu Akbar Hashemi Rafsandzhani soratnik Homejni zasnovnik Islamskoyi respublikanskoyi partiyi pershij golova Prezident Iranu v 1989 1997 rokah Mehdi Bazargan pershij prem yer ministr perehidnogo uryadu Pishov u vidstavku 4 listopada 1979 roci Pomer v Shvejcariyi v 1995 roci Shapur Bahtiyar ostannij shahskij prem yer ministr vtik do Franciyi v kvitni 1979 roku Ubitij v Parizhi v 1991 roci Mohammed Reza Pehlevi ostannij shah utik 16 sichnya 1979 r pomer v Kayiri v 1980 roci sin Mohammeda Rezi Pehlevi pryamij spadkoyemec prestolu Utik u SShA v 1978 roci ostannij golova shahskoyi sluzhbi bezpeki SAVAK Rozstrilyanij 11 kvitnya 1979 roku diyach imperskih amerikanskih specsluzhb Rozstrilyanij 11 kvitnya 1979 roku diyach imperskih specsluzhb Rozstrilyanij 15 lyutogo 1979 roku Islamska revolyuciya v mistectviPersepolis povnometrazhnij multfilm podannya novitnoyi istoriyi Iranu iz prozahidnoyi tochki zoru cherez dolyu volelyubnoyi molodoyi zhinki zahoplenoyi zahidnoyu rok muzikoyu i vimushenoyi pokinuti krayinu Prem yera 23 travnya 2007 roku Franciya Div takozhZahoplennya amerikanskih zaruchnikiv u Tegerani 4 listopada 1979 20 sichnya 1981 Operaciya Orlinij kigot 24 kvitnya 1980 Irano irakska vijna 1980 1988 Istoriya IranuPrimitkiHiro Dilip Iran Under the Ayatollahs London Routledge amp Kegan Paul 1985 p 57 Robin Wright The Last Great Revolution Turmoil And Transformation In Iran Graham Iran 1980 p 94 Arhiv originalu za 6 travnya 2008 Procitovano 11 sichnya 2011 Vasilyev L S Istoriya Shodu M Vish shk 1994 T 2 S 355 indexmundi com Arhiv originalu za 25 bereznya 2017 Procitovano 5 sichnya 2016 Arhiv originalu za 27 zhovtnya 2014 Procitovano 5 sichnya 2016 PDF Arhiv originalu PDF za 3 bereznya 2016 Procitovano 5 sichnya 2016 PDF Arhiv originalu PDF za 3 bereznya 2016 Procitovano 5 sichnya 2016 LiteraturaIstoriya revolyuciyi Semyon Agaev Iran v proshlom i nastoyashem Puti i formy revolyucionnogo processa Moskva Nauka 1981 271 s ros Semyon Agaev Iran rozhdenie respubliki Moskva Politizdat 1984 336 s ros Artyom Arabadzhyan otv red Iranskaya revolyuciya 1978 1979 Prichini i uroki Moskva Nauka 1989 557 s ros Islamska revolyuciya 1977 1979 E Chenovet M Dzh Stefan Chomu nenasilnickij sprotiv efektivnij Strategichna logika gromadyanskogo konfliktu Kiyiv Vidavnictvo Klio 2014 S 108 136 Evgenij Kalinin Islamskaya revolyuciya 1979 goda v Irane Zapiski oche vidca Moskva Institut vostokovedeniya RAN 2010 236 s ros Viktor Kremenyuk Borba Vashingtona protiv revolyucii v Irane Moskva Mezhdunarodnye otnosheniya 1984 176 s ros N M Mamedova otv red Iranskaya revolyuciya proshloe nastoyashee budushee Moskva Institut vostokovedeniya RAN 1999 214 s ros Aleksandr Reznikov Iran padenie shahskogo rezhima Moskva Politizdat 1983 160 s ros Ervand Abrahamian Structural Causes of the Iranian Revolution in MERIP Reports No 87 Iran s Revolution The Rural Dimension May 1980 pp 21 26 angl Said Amir Arjomand Iran s Islamic Revolution in Comparative Perspective in World Politics Vol 38 No 3 Apr 1986 pp 383 414 angl James Buchan Days of God The Revolution in Iran and Its Consequences John Murray 2012 482 pp angl Adam Shatz A Little Feu de Joie in London Review of Books Vol 35 No 8 25 April 2013 pp 6 8 angl Robin Wright The Last Great Revolution Turmoil and Transformation in Iran New York Vintage 2000 384 pp angl Istoriya Iranu Artyom Arabadzhyan otv red Iran ocherki novejshej istorii Moskva Nauka 1976 470 s ros Saleh Aliev Neft i obshestvenno politicheskoe razvitie Irana v XX v Moskva Nauka 1985 301 s ros Saleh Aliev Istoriya Irana XX vek Moskva Institut vostokovedeniya RAN Kraft 2004 648 s ros Ervand Abrahamian Iran between Two Revolutions Princeton University Press 1982 561 p angl Ervand Abrahamian A History of Modern Iran Cambridge University Press 2008 228 p angl Nikki R Keddie Modern Iran Roots and Results of Revolution Yale University Press 2003 448 pp angl Ideologiya revolyuciyi M Abedi Ali Shariati The Architect of the 1979 Islamic Revolution in Iran in Iranian Studies Vol XIX Nos 3 4 1986 angl Ervand Abrahamian Ali Shariati Ideologue of the Iranian Revolution in MERIP Report No 102 angl Ervand Abrahamian Khomeinism Essays on the Islamic Republic University of California Press 1993 200 pp angl A Bayat Shariati and Marx A Critique of an Islamic Critique of Marxism in Alif No 10 1990 pp 19 41 angl M Bayat Iran s Real Revolutionary Leader in Christian Science Monitor May 24 1977 angl K Hayama Dr Ali Shari ati s Revolutionary Ideology and the Role of the Raushanfekr in Social Change The Institute of Middle Eastern Studies International University of Japan Working Papers Series No 1 1985 angl S Irfani Revolutionary Islam in Iran Popular Liberation or Religious Dictaroship London Zed Books 1983 268 pp angl John L Esposito ed Voices of Resurgent Islam New York Oxford University Press 1983 304 pp angl PosilannyaVikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Islamska revolyuciya Deutsche Welle Chitalnij Zal Islamska revolyuciya Aleksandr Gostev 35 let rezhimu ayatoll Radio Svoboda 11 fevralya 2014 30 travnya 2019 u Wayback Machine ros L L Pavich mulla j demokratichnij potyag Iran 1953 1979 Diyalog Toronto Ch 2 1979 Stor 37 47 29 travnya 2019 u Wayback Machine Inna Semenova 40 rokiv revolyuciyi v Irani Sim najvazhlivishih svitovih podij yaki vona sprovokuvala Novoe vremya 11 lyutogo 2019 31 travnya 2019 u Wayback Machine Smert shahu 40 let nazad proizoshla Islamskaya revolyuciya v Irane Radio Svoboda 11 fevralya 2019 30 travnya 2019 u Wayback Machine ros Roman Tisa Ali Shariyati j islamska revolyuciya 2019 30 travnya 2019 u Wayback Machine Valerij Yaremenko Ayatolla Homejni protiv beloj revolyucii 2007 30 travnya 2019 u Wayback Machine ros Valerij Yaremenko Ayatolla Homejni i islamskaya revolyuciya 2007 30 travnya 2019 u Wayback Machine ros Satya J Gabriel Class Analysis of the Islamic Revolution of 1979 2001 2 travnya 2014 u Wayback Machine angl Mansoor Hekmat History of Undefeated A Few Words in Commemoration of the 1979 Revolution 1995 15 lipnya 2018 u Wayback Machine angl