Цивільно-військові відносини — це сукупність загальних взаємовідносин між військовими інституціями, з одного боку, та цивільним урядом, неурядовими інституціями, організаціями та громадянами, з іншого. Ці стосунки ґрунтуються на формальних та неформальних взаємодіях. Формальні регулюються конституцією, законами, інструкціями та договорами. Неформальні становлять собою альянси і зв'язки на зразок військово-промислових, військово-бюрократичних та військово-академічних. На неформальні вагомий вплив справляють національні цивільні та військові традиції, особливе сприйняття військовими цивільних, а цивільних військовими, спільні цінності та специфічне розуміння «національних інтересів» і «загрози національній безпеці».
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelkxTDFVdVV5NWZRWEp0ZVY5TWRDNWZRMjlzTGw5TmFXTm9ZV1ZzWDBobGNuUWxNa05mYkdWbWRDVXlRMTloWDJOcGRtbHNMVzFwYkdsMFlYSjVYMjl3WlhKaGRHbHZibk5mY0d4aGJuTmZiMlptYVdObGNpVXlRMTluYVhabGMxOWhYM2x2ZFc1blgyZHBjbXhmWVY5amIyeHZjbWx1WjE5aWIyOXJYMDFoZVY4NEpUSkRYekl3TVRNbE1rTmZaSFZ5YVc1blgyRmZRMjl0WW1sdVpXUmZTbTlwYm5SZlZHRnphMTlHYjNKalpTMUliM0p1WDI5bVgwRm1jbWxqWVY5MmFYTnBkRjkwYjE5aFgzQnlhVzFoY25sZmMyTm9iMjlzWHpFek1EVXdPQzFHTFVKWU16WXlMVEUwTVM1cWNHY3ZNekF3Y0hndGRHaDFiV0p1WVdsc0xtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Закон України «Про демократичний цивільний контроль над Воєнною організацією і правоохоронними органами держави» від 19.06.2003 № 975-IV дає визначення терміну: «Цивільно-військові відносини — це сукупність правових взаємовідносин між суспільством та складовими частинами Воєнної організації держави, які охоплюють політичні, фінансово-економічні, соціальні та інші процеси у сфері національної безпеки і оборони».
Головною складовою формування системи цивільно-військових відносин є запровадження цивільного контролю над силовими структурами, що визнається однією з головних ознак стабільного політичного режиму в країні, а також демократичної зрілості самого суспільства.
Цивільно-військові стосунки є предметом вивчення такої академічної галузі як військова соціологія. Як предмет вивчення, цивільно-військові стосунки є новим напрямком, порівняно з такими галузями як політологія та соціологія.
Історія
Історія формування такої інституції як цивільно-військові стосунки почалася після Другої світової війни. Більшість досліджень та моделей 1950-х та 1960-х рр. зосереджувалися на цивільно-військових стосунках у країнах, що розвиваються.
Військово-політичні інтервенції повторювалися у формі успішних чи невдалих заколотів у більшості латиноамериканських республік, нових африканських державах, багатьох незалежних арабських країнах, окремих південноазійських державах, а також у Пакистані. Тому не випадково вивчення цивільно-військових стосунків та їх моделей стосувалось передусім країн, що розвиваються — Латинської Америки, Африки та Азії, де військові відігравали значну, якщо не домінантну роль.
Чимало політологів і соціологів спершу пояснювали керівну роль військових у країнах, що розвивалися як зобов'язання військових до модернізації й політичного розвитку цих суспільств. В більшості нових держав третього світу військові нерідко становили найкращий, можливо, найосвіченіший, елітарний прошарок суспільства, який відігравав провідну роль в політичному та економічному розвитку країни й у національному будівництві загалом.
В окремих країнах військові стали провідною часткою новоствореного середнього класу. Їх вважали високоефективною рушійною силою модернізації, вони мали навички, яких на той час не було в інших громадян їх країн. У багатьох незалежних державах Африки їм приписувалися заслуги розвитку національної самосвідомості та національного будівництва.
Хоча в цілому це була добра соціологічна теорія, однак наприкінці 1960-х рр. практика довела: в країнах третього світу щоразу, коли військові втручалися, аби допомогти розвинути ще слабке й інфантильне політичне суспільство, це спричиняло зростання чисельності, але не ефективності бюрократії й обмеження участі інших політичних сил в суспільних процесах. Військові ставали більш політизованішим, нові політичні інституції й структури не розвивалися, а економічні реформи в цих країнах (за винятком Бразилії, Чилі та Перу) не мали успіху. Ось чому вже у 1960-х роках увагу політологів та соціологів привернуло вивчення військово-політичного втручання (інтервенції), як найвпливовішої ролі військових у суспільстві країн, що стають на шлях розвитку.
Моделі цивільно-військових стосунків
Відтоді, як практика військово-політичних інтервенцій у країнах третього світу привернула увагу політологів та соціологів, почали розвиватися теорії моделей цих стосунків у суспільстві.
Концепція Семюеля Хантінгтона
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkkwTDFOaGJYVmxiRjlRTGw5SWRXNTBhVzVuZEc5dVh5VXlPREl3TURSZlYyOXliR1JmUldOdmJtOXRhV05mUm05eWRXMGxNamt1YW5Cbkx6TXdNSEI0TFZOaGJYVmxiRjlRTGw5SWRXNTBhVzVuZEc5dVh5VXlPREl3TURSZlYyOXliR1JmUldOdmJtOXRhV05mUm05eWRXMGxNamt1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Семюел Філіп Хантінгтон (1927–2008) відомий переважно як автор концепції під назвою «зіткнення цивілізацій» та один з провідних фахівців з політичної транзитології, видав 1957 року свої власні дослідження цивільно-військових відносин у книзі «Солдат і Держава. Теорія і політика цивільно-військових відносин». Ось що згадував з цього приводу сам С. Хантінгтон: «Моя перша книга, що вийшла 1957 р., називалася „Солдат і Держава“ і була присвячена взаєминам військових і структур громадянського суспільства — в основному стосовно до Сполучених Штатів, але також і в ширшому сенсі. Вона викликала настільки суперечливі оцінки, що в остаточному підсумку, оскільки мій безпосередній керівник був від неї, м'яко кажучи, не в захваті, мені довелося покинути Гарвард і на чотири роки перебратися до Нью-Йорка, у Колумбійський університет. Пізніше, однак, у Гарварді зрозуміли, що зробили помилку, і запросили мене назад. Але та стара книга була піддана критиці не тільки професором з мого факультету, а й багатьма іншими авторитетними фахівцями. Однак минуло майже 50 років, і на неї посилаються ледь чи не як на класичну роботу про взаємовідносини військових і цивільних інститутів. І багато з тих, хто досліджують сьогодні цю тему, починають зі згадування тієї моєї книги».
Модель С. Хантінгтона відштовхувалася від ідеї професіоналізму офіцерського складу, що визначався через досвід, відповідальність та корпоративність. В результаті гарвардський професор запропонував систему, що дає змогу встановити баланс між компетенцією військових і всеосяжним політичним верховенством цивільних; цю систему вчений визначив поняттям «об'єктивний контроль». Хантінгтон рекомендував, аби цивільне керівництво надало професійним військовим значну автономію в тактичній та оперативній сфері в обмін на їхнє повне та безумовне підпорядкування цивільному контролю в питаннях політики та «великої стратегії». Хоча ця система не завжди підтверджувалася практикою, вона протягом другої половини XX століття формувала уявлення американського «стратегічного співтовариства» (а з ним — і усього західного) про те, як цивільній владі слід здійснювати нагляд за «воєнщиною». Коли її не порушували, вона приводила й до збалансованих у цілому відносин між цивільними та військовими, і до розумних політичних рішень.
Об'єктивний контроль можна вважати найнадійнішим засобом проти політизації збройних сил. Професійні військові просуваються по ієрархічній градації завдяки вдосконаленню своєї професійної майстерності. У зв'язку із цим вони прагнуть добитися максимальної ізольованості своєї професійної діяльності від зовнішніх впливів, і насамперед від політики. Як відзначав американський дослідник Дж. Лепінгуел, «професіоналізм є повною протилежністю політизації, тому що в міру політизації армія втрачає свою орієнтацію на вдосконалення військової майстерності й просування службовими сходами відповідно до критеріїв професіоналізму, перетворюючись замість цього на політичну організацію». За словами С. Хантінгтона, «втручання військових у політику є антитезою об'єктивному контролю: цивільний контроль зменшується в міру того, як збільшується участь армії в інституціональній, класовій і конституційній політиці. Суб'єктивний контроль, навпаки, припускає таке втручання. Суть об'єктивного цивільного контролю припускає визнання автономності військового професіоналізму; суть суб'єктивного цивільного контролю полягає в запереченні незалежності військової сфери. … суб'єктивний цивільний контроль досягає своїх цілей шляхом нав'язування військовим цивільних цінностей, перетворюючи армію на дзеркало держави. Об'єктивний цивільний контроль домагається своїх цілей шляхом мілітаризації армії, перетворюючи її в інструмент держави». При об'єктивному цивільному контролі, на переконання його прихильників, досягається принципове зниження впливу армії в суспільстві. Армія стає політично «стерильною» та нейтральною до всіх учасників політичної боротьби. Тим самим гасло цивільного контролю перестає бути маскуванням групових політичних інтересів, піднімаючись до рівня аналітичної концепції, здатної забезпечувати інтереси всіх соціальних прошарків суспільства. Контроль здійснюється тією мірою, наскільки зменшується влада військових груп. Окрім того, за суб'єктивного контролю різні цивільні агенти, наприклад парламент і глава держави, намагаються максимізувати свій вплив на збройні сили. Водночас об'єктивний контроль передбачає визнання існування у збройних силах особливих, залишених професійним військовим автономних, вільних від політики сфер (наприклад, бойова підготовка, оволодіння навичками застосування різних видів зброї тощо). У такий спосіб політична діяльність цивільних груп у збройних силах мінімізується. У своїй сфері військові самі здійснюють контроль. За умов об'єктивного контролю над збройними силами С. Хантінгтон зводить цивільний елемент контролю до тієї межі, яка не дає можливості військовим самостійно визначати, на приклад, порядок їхнього використання в рамках конституційного призначення. Для порівняння, Ерік Нордлінгер пропонував «ліберальну» і «проникаючу» моделі цивільного контролю, хоча вони за змістом повністю збігались із хантінгтонівськими визначеннями об'єктивного та суб'єктивного контролю. Професор С. Хантінгтон констатував, що обидві ці форми цивільного контролю мають одну й ту саму мету — максимальне посилення цивільної влади стосовно влади військових структур і мінімізацію впливу військових на політику. Однак методи досягнення цих цілей у суб'єктивного та об'єктивного цивільного контролю радикально відрізняються.
Відштовхуючись від результатів дослідження С. Хантінгтона, всеосяжний цивільний контроль над воєнною організацією держави та її діяльністю апріорі приречений на провал. Значна частина контролю повинна бути організована у воєнній сфері зсередини і залишена за військовими, в усякому разі, поки офіцери та службовці діють відповідно до законів і директив легітимних органів державної влади. Тому збройні сили та військові формування тримають якомога далі від партійно-політичної боротьби за владу. Висновок американського професора про те, що молодь зазвичай достатньо прохолодно ставиться до інституту армії і що у багатьох випадках подібні настрої превалюють у всьому суспільстві. Військова авантюра США у В'єтнамі, яка розпочалася невдовзі після виходу аналізованої праці, яскраво це підтвердила. Однак популярність і авторитет збройних сил мають, за С. Хантінгтоном, неухильно зростати в умовах, якщо міжнародна обстановка ставатиме складнішою, непередбачуваною та небезпечною — чим вищий ступінь занепокоєння суспільства власною безпекою, тим популярнішою стає армія й тим більшої значущості вона набуває в очах населення. Однак реалії останнього десятиліття показують, що існує своєрідне «порогове» значення суспільної підтримки армії, яке з часом суттєво знижується. Так, 1971 року (після поразки у В'єтнамі) рівень довіри американців до армії знизився до 27 %, тоді як коледжів/університетів (своєрідної «альтернативи армії») сягав 44 %. Для порівняння, у 2001 р. (ще до подій 11 вересня) рейтинг армії становив 44 %, тоді як коледжів/університетів — лише 37 %. Стан перманентної «напруги» (до того ж посилюваний соціоекономічною кризою), в якій, починаючи з 11 вересня 2001 року, знаходиться «зразкове» американське суспільство, перетворюється на чинник, що підриває якщо не довіру до армії, то принаймні бажання йти на певні жертви заради забезпечення власної «жорсткої безпеки», основним інструментом чого залишаються саме збройні сили. «За лапками» глибокого політологічного аналізу С. Хантінгтона (хоча й із «поважних» причин) також залишилися питання політико-психологічного плану — питання ідеології та пропаганди, які в умовах «інформаційного суспільства» надзвичайно актуалізуються. Згадаймо, наприклад, що за афористичним висловом президента Г. Трумена, морська піхота США «має пропагандистську машину, майже подібну до сталінської».
Модель «гарнізонної держави»
Вона була вперше розроблена відомим політологом Гарольдом Лассвеллом. Основою цієї моделі є підпорядкованість всіх дій війні та підготовці до неї. Уся повнота влади зосереджується в руках небагатьох. Демократичні інститути або скасовуються, або відіграють суто формальну роль. Технологія, індустрія, наука та виробництво цілком орієнтуються на війну. Зокрема, Лассвелл розглядав Японію 1937 року, як наближену державу до такого типу моделі. Однак, після початку Холодної війни, найяскравішим прикладом такої тенденції став Радянський Союз. Згодом, ця теорія була допрацьована іншими політологами та соціологами, що її можна було використовувати навіть до таких демократичних держав, як США та Велика Британія часів Першої та Другої світових воєн. Тоді, військові у згаданих країнах активно співробітничали з цивільною владою. Вимоги військових та їх сила під час цих критичних років поставили їх в таку позицію, що вони могли вимагати своєї участі у процесі схвалення рішень та використовувати право вето стосовно політики і навіть складу уряду.
Модель апаратного контролю
Відповідно до цієї моделі, членам апарату керівної партії вдається замінити попередній режим: армія стає дуже впливовою, однак сила партійного апарату врівноважується військовою. Зв'язок між партією і армією чітко регламентується на всіх рівнях, аби забезпечити політичну лояльність армії. Військова і політична доктрини свідомо багатослівні. Насильницькі дії, нагляд таємної поліції, політична чистка часом використовуються для утримання армії в руках. Водночас військова «згуртованість» та професіоналізм перебувають на високому рівні. Історія цих типів цивільно-військових стосунків є однією з постійних діалектик між політичним контролем і стратегічним імперативом, між політикою та військовим професіоналізмом (наприклад, нацистська Німеччина, Радянський Союз та інші комуністичні держави).
Воєнізована нація
Ця модель передбачає, що цивільні інституції мають більшу силу, ніж військові. Професійні військові є невеликою групою, чия основна опора — призов та мобілізація громадян з резерву. Військові сили залучаються для цивільних функцій (як в Ізраїлі), що допомагає підтримувати їх престиж у суспільстві. Крім Ізраїлю, прикладами «воєнізованої нації» можуть бути Куба, В'єтнам та Алжир, що на певних етапах своєї історії перебували у постійному стані війни.
Преторінаська держава
Цей термін походить із часів класичного Риму, де нечисельний контингент військових (так звана «преторіанська гвардія»), зберігав легітимність імперії, спершу — охороняючи сенат, а пізніше — імператора від вторгнення тріумфальних або повсталих військових гарнізонів, що маршували на Рим. Сучасна преторіанська держава є країною, де військові мають тенденції до інтервенції й потенційного домінування над політичною системою в державі. Їх політична роль полягає у підтримці внутрішньої і зовнішньої державної безпеки. Ідеологічно вони вважали себе платонічними охоронцями ще докладно не визначених «національних інтересів» і конституції. В окремих випадках вони виконували роль самозваних охоронців конституції на визначений час, після чого вони поступалися владою. Однак в інших випадках ці «охоронці» зберігали свою військову владу доти, доки їх не усували інші фракції військових чи цивільний уряд. Преторіанізм передусім виник у державах, які перебували на початкових чи середніх стадіях свого розвитку й модернізації. В країнах третього світу армія втручається в політичні акції, коли цивільні групи стають неспроможними легітимізувати себе або дуже слабкі. Серед соціальних умов, що сприяють преторіанізму, можна назвати: низький рівень соціальної згуртованості суспільства; суспільна поляризація та відсутність консолідованого середнього класу; низький рівень політичної організованості та брак народної підтримки політичних структур; слабкі й малоефективні політичні партії; постійне цивільне втручання у справи військових.
Розрізняють також два типи «преторіанських армій»: «арбітральний» та «керівний». Армія арбітрального типу є професійнішою й керованішою. Однак, як правило, вона не має незалежної політичної організації. Вона обмежує час панування армії в державі й сприяє передачі управління державою «податливому цивільному режимові». Це не обов'язково означає, що армія втрачає свій політичний вплив, коли вона повертається до казарм. У багатьох випадках вона продовжує свою роль охоронця цивільної влади, «національних інтересів», або конституції. Класичним прикладом моделі преторіанської держави є Туреччина часів Ататюрка Кемаля у 1922–1927 рр. Армія під його керівництвом перебрала контроль над політичним процесом в державі, реформувала її інституції, розробила нову конституцію і поступово усунулася від домінуючого становища в країні на користь цивільних. Але завжди, навіть нині, турецькі військові вважали і вважають себе охоронцями державної легітимності, її політичної системи, а, в деяких випадках, втручаються у політичну ситуацію, якщо оцінюють її як критичну. Інший приклад — Південна Корея. Тут чимало аналогій з Туреччиною. Однак її модель відрізняється за змістом, оскільки військові не бажали втрачати владу, однак були змушені це зробити з огляду на потужну народну опозицію. Ще один приклад — латиноамериканські республіки, що перебували під владою військових. У 1980-х роках військові передали владу цивільним (наприклад, Піночет у Чилі, військові у Бразилії тощо).
Згідно іншого, керівного типу преторіанської армії, відкидається існуючий порядок, армія має незалежну політичну орієнтацію і, в більшості випадків — досить послідовну політичну ідеологію. Здобувши владу, такий режим не припускає думки про її втрату і повернення до казарм, претендуючи на легітимність і прагнучи максималізації свого панування. Прикладами такого типу армії були Ірак із його партією Баас, пероністи в Аргентині, Сухарто в Індонезії, Насер у Єгипті, Аюб Хан у Пакистані та інші.
Цивільно-військові стосунки у державах світу
У традиційних західних демократіях цивільно-військові стосунки характеризуються відносною стабільністю, унормованими й відрегульованими стосунками між військовими й цивільними установами. Слід зазначити, що й тут мала місце напруженість між ними, час від часу періодично з'являлися більші або менші ознаки мілітаризму.
Досліджуючи цивільно-військові стосунки у США, соціологи зіткнулися з труднощами, застосовуючи моделі, які вони розвинули, аби вивчити такі стосунки у новостворених державах. Як зауважив один науковець: «Американські цивільно-військові стосунки не можна пояснити не згадавши особливого й унікального характеру американської революції, культурної й політичної спадщини, відносної географічної і політичної ізоляції у світовій політиці аж до ХХ-го століття, а також природи внутрішніх і зовнішніх суперечностей, які впливали на військові сили на різних рівнях.»
Упродовж усієї історії США цивільні установи були завжди сильними й стійкими. Водночас військові установи можна охарактеризувати як відносно слабкі, за винятком їх участі у трьох великих історичних подіях: американська революція, громадянська війна та Перша й Друга світова війна. Окремі американські політологи помітили, що впродовж Другої світової війни, після неї, а також під час Холодної війни, американські військові зміцнили свій політичний вплив і авторитет серед громадських установ. Окремі спостерігачі дійшли висновку, що в той час зміцнювався «мілітаризм» і навіть порівнювали цивільно-військові стосунки зі слабким варіантом моделі «гарнізонної держави». Інші моделі підкреслювали роль неформальних зв'язків і альянсів, зокрема військово-бюрократичних, військово-академічних, і, особливо, військово-промислових. На цей зв'язок особливу увагу звернув президент Дуайт Д. Ейзенхауер у своїй прощальній промові, в якій застеріг американців від постійної розбудови ВПК. Ці неформальні альянси схильні ослаблювати цивільний контроль над військовими.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkZqTDFVdVV5NWZRWEp0ZVY5RFlYQjBMbDlNWlhOc2FXVmZWMkZrWkd4bEpUSkRYMkZmYldWdFltVnlYMjltWDJGZmFtOXBiblJmWTJsMmFXd3RiV2xzYVhSaGNubGZiM0JsY21GMGFXOXVjMTkwWVhOclgyWnZjbU5sWDNOMWNIQnZjblJwYm1kZlpYaGxjbU5wYzJWZlFtRnNhV3RoZEdGdVh6SXdNVE1sTWtOZmRHRnJaWE5mWVY5d2FHOTBiMTkzYVhSb1gyTm9hV3hrY21WdVgyRjBYMkZmVTJobGNHaGxjbVJmYjJaZmRHaGxYMGhwYkd4elgwTm9hV3hrY21WdUpUSTNjMTlHYjNWdVpHRjBhVzl1WDJodmJXVmZNVE13TXpJekxVNHRWazR6TnpJdE16UTNMbXB3Wnk4eU5UQndlQzEwYUhWdFltNWhhV3d1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
У 1990-х роках, в американських політологів відродився інтерес стосовно стану цивільно-військових стосунків в Америці. Кінець Холодної війни, розпад Радянського Союзу як потужної і потенційно небезпечної держави, докорінно змінили міжнародне середовище. Американські військові установи вдалися до змін, аби пристосуватися до нових вимог. Окремі американські соціологи й політологи припускали, що це породило невизначеність стосовно ролі військових в американському суспільстві, їх організації та функцій. В результаті загострилися конфлікти і напруженість між військовими й цивільними, а також серед військових.
В Росії спроба (хоча і дуже слабка) виконувати роль преторіанської охорони мала місце з боку невдоволених офіцерів-аристократів (декабристів), коли вони вирішили виступити проти автократичної влади царя й системи в цілому, намагаючись прискорити лібералізацію монархічної влади. Згодом вони зазнали поразки. Відтоді російські військові були досить далекі від внутрішньої політики в імперії аж до Лютневої революції 1917 року. У жовтні 1993 року, атакуючи Парламент, російська армія ще раз довела своє прагнення відігравати особливу роль у справі захисту російських «національних інтересів». Відтоді російська армія має великий вплив на російські політичні процеси.
Примітки
- . Архів оригіналу за 21 серпня 2014. Процитовано 21 серпня 2014.
- Міністерство юстиції України про питання цивільно-військових відносин в Україні
- Perlmutter, 1969: p. 382
- Хантингтон С. Persona grata. Трудности привыкания // Свободная мысль. — 2005. — № 4. (рос.)
- Lewis M. England's Sea Officers: The Story of the Naval Profession / Michael Lewis. — London: George Allen & Unwin, 1939. (англ.)
- Кортунов С. В. Военно-гражданские отношения в вопросах военной доктрины и военного строительства / С. В. Кортунов // Военно-гражданские отношения в демократическом обществе. — М. : Фонд Карнеги за международный мир, 1998. (рос.)
- Печуров С. Л. Гражданско-военные отношения в англо-саксонской системе руководства вооруженными силами / Сергей Леонидович Печуров // Военная мысль (Военно-теоретический журнал: Орган Министерства обороны РФ). — 2008. — № 10. (рос.)
- Серегин В. П. Гражданское общество и армия. О гражданских правах военнослужащих // Военная мысль. — 2002.- № 3. (рос.)
- Трикило Е. А. Военно-гражданские отношения в условиях демократии: Социально-философский анализ: дис. … кандидата филос. наук : 09.00.11 / Трикило Елена Анатольевна. — М., 2002. (рос.)
- Huntington S. The Soldier and the State: The Theory and Policies of the Civil-Military Relations. — The Cambridge: Belknap Press of Harvard University Press, 1957. — p. 80 (англ.)
- Huntington S. The Soldier and the State: The Theory and Policies of the Civil-Military Relations. — The Cambridge: Belknap Press of Harvard University Press, 1957. — p. 38. (англ.)
- Huntington S. The Soldier and the State: The Theory and Policies of the Civil-Military Relations. — The Cambridge: Belknap Press of Harvard University Press, 1957. — p. 83. (англ.)
- Huntington, 1957: p. 348
- Luckham, 1971: pp. 23-24
- Williams and Tarr, 1974: p. 83
- C. Reit Mills, G. William Domgof
Джерела
- Олійник, Степан (15 січня 1996). ЦИВІЛЬНО-ВІЙСЬКОВІ СТОСУНКИ: ТЕОРІЯ ТА РЕАЛІІЗАЦІЯ В УКРАЇНІ. «Спостерігач». Процитовано 21 серпня 2014. (укр.)
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Civilno vijskovi vidnosini ce sukupnist zagalnih vzayemovidnosin mizh vijskovimi instituciyami z odnogo boku ta civilnim uryadom neuryadovimi instituciyami organizaciyami ta gromadyanami z inshogo Ci stosunki gruntuyutsya na formalnih ta neformalnih vzayemodiyah Formalni regulyuyutsya konstituciyeyu zakonami instrukciyami ta dogovorami Neformalni stanovlyat soboyu alyansi i zv yazki na zrazok vijskovo promislovih vijskovo byurokratichnih ta vijskovo akademichnih Na neformalni vagomij vpliv spravlyayut nacionalni civilni ta vijskovi tradiciyi osoblive sprijnyattya vijskovimi civilnih a civilnih vijskovimi spilni cinnosti ta specifichne rozuminnya nacionalnih interesiv i zagrozi nacionalnij bezpeci Lejtenant Armiyi SShA daruye divchinci knizhki pid chas gumanitarnoyi operaciyi Zakon Ukrayini Pro demokratichnij civilnij kontrol nad Voyennoyu organizaciyeyu i pravoohoronnimi organami derzhavi vid 19 06 2003 975 IV daye viznachennya terminu Civilno vijskovi vidnosini ce sukupnist pravovih vzayemovidnosin mizh suspilstvom ta skladovimi chastinami Voyennoyi organizaciyi derzhavi yaki ohoplyuyut politichni finansovo ekonomichni socialni ta inshi procesi u sferi nacionalnoyi bezpeki i oboroni Golovnoyu skladovoyu formuvannya sistemi civilno vijskovih vidnosin ye zaprovadzhennya civilnogo kontrolyu nad silovimi strukturami sho viznayetsya odniyeyu z golovnih oznak stabilnogo politichnogo rezhimu v krayini a takozh demokratichnoyi zrilosti samogo suspilstva Civilno vijskovi stosunki ye predmetom vivchennya takoyi akademichnoyi galuzi yak vijskova sociologiya Yak predmet vivchennya civilno vijskovi stosunki ye novim napryamkom porivnyano z takimi galuzyami yak politologiya ta sociologiya IstoriyaIstoriya formuvannya takoyi instituciyi yak civilno vijskovi stosunki pochalasya pislya Drugoyi svitovoyi vijni Bilshist doslidzhen ta modelej 1950 h ta 1960 h rr zoseredzhuvalisya na civilno vijskovih stosunkah u krayinah sho rozvivayutsya Vijskovo politichni intervenciyi povtoryuvalisya u formi uspishnih chi nevdalih zakolotiv u bilshosti latinoamerikanskih respublik novih afrikanskih derzhavah bagatoh nezalezhnih arabskih krayinah okremih pivdennoazijskih derzhavah a takozh u Pakistani Tomu ne vipadkovo vivchennya civilno vijskovih stosunkiv ta yih modelej stosuvalos peredusim krayin sho rozvivayutsya Latinskoyi Ameriki Afriki ta Aziyi de vijskovi vidigravali znachnu yaksho ne dominantnu rol Chimalo politologiv i sociologiv spershu poyasnyuvali kerivnu rol vijskovih u krayinah sho rozvivalisya yak zobov yazannya vijskovih do modernizaciyi j politichnogo rozvitku cih suspilstv V bilshosti novih derzhav tretogo svitu vijskovi neridko stanovili najkrashij mozhlivo najosvichenishij elitarnij prosharok suspilstva yakij vidigravav providnu rol v politichnomu ta ekonomichnomu rozvitku krayini j u nacionalnomu budivnictvi zagalom V okremih krayinah vijskovi stali providnoyu chastkoyu novostvorenogo serednogo klasu Yih vvazhali visokoefektivnoyu rushijnoyu siloyu modernizaciyi voni mali navichki yakih na toj chas ne bulo v inshih gromadyan yih krayin U bagatoh nezalezhnih derzhavah Afriki yim pripisuvalisya zaslugi rozvitku nacionalnoyi samosvidomosti ta nacionalnogo budivnictva Hocha v cilomu ce bula dobra sociologichna teoriya odnak naprikinci 1960 h rr praktika dovela v krayinah tretogo svitu shorazu koli vijskovi vtruchalisya abi dopomogti rozvinuti she slabke j infantilne politichne suspilstvo ce sprichinyalo zrostannya chiselnosti ale ne efektivnosti byurokratiyi j obmezhennya uchasti inshih politichnih sil v suspilnih procesah Vijskovi stavali bilsh politizovanishim novi politichni instituciyi j strukturi ne rozvivalisya a ekonomichni reformi v cih krayinah za vinyatkom Braziliyi Chili ta Peru ne mali uspihu Os chomu vzhe u 1960 h rokah uvagu politologiv ta sociologiv privernulo vivchennya vijskovo politichnogo vtruchannya intervenciyi yak najvplivovishoyi roli vijskovih u suspilstvi krayin sho stayut na shlyah rozvitku Modeli civilno vijskovih stosunkivVidtodi yak praktika vijskovo politichnih intervencij u krayinah tretogo svitu privernula uvagu politologiv ta sociologiv pochali rozvivatisya teoriyi modelej cih stosunkiv u suspilstvi Koncepciya Semyuelya Hantingtona Samuel Hantington u 2004 roci Semyuel Filip Hantington 1927 2008 vidomij perevazhno yak avtor koncepciyi pid nazvoyu zitknennya civilizacij ta odin z providnih fahivciv z politichnoyi tranzitologiyi vidav 1957 roku svoyi vlasni doslidzhennya civilno vijskovih vidnosin u knizi Soldat i Derzhava Teoriya i politika civilno vijskovih vidnosin Os sho zgaduvav z cogo privodu sam S Hantington Moya persha kniga sho vijshla 1957 r nazivalasya Soldat i Derzhava i bula prisvyachena vzayeminam vijskovih i struktur gromadyanskogo suspilstva v osnovnomu stosovno do Spoluchenih Shtativ ale takozh i v shirshomu sensi Vona viklikala nastilki superechlivi ocinki sho v ostatochnomu pidsumku oskilki mij bezposerednij kerivnik buv vid neyi m yako kazhuchi ne v zahvati meni dovelosya pokinuti Garvard i na chotiri roki perebratisya do Nyu Jorka u Kolumbijskij universitet Piznishe odnak u Garvardi zrozumili sho zrobili pomilku i zaprosili mene nazad Ale ta stara kniga bula piddana kritici ne tilki profesorom z mogo fakultetu a j bagatma inshimi avtoritetnimi fahivcyami Odnak minulo majzhe 50 rokiv i na neyi posilayutsya led chi ne yak na klasichnu robotu pro vzayemovidnosini vijskovih i civilnih institutiv I bagato z tih hto doslidzhuyut sogodni cyu temu pochinayut zi zgaduvannya tiyeyi moyeyi knigi Model S Hantingtona vidshtovhuvalasya vid ideyi profesionalizmu oficerskogo skladu sho viznachavsya cherez dosvid vidpovidalnist ta korporativnist V rezultati garvardskij profesor zaproponuvav sistemu sho daye zmogu vstanoviti balans mizh kompetenciyeyu vijskovih i vseosyazhnim politichnim verhovenstvom civilnih cyu sistemu vchenij viznachiv ponyattyam ob yektivnij kontrol Hantington rekomenduvav abi civilne kerivnictvo nadalo profesijnim vijskovim znachnu avtonomiyu v taktichnij ta operativnij sferi v obmin na yihnye povne ta bezumovne pidporyadkuvannya civilnomu kontrolyu v pitannyah politiki ta velikoyi strategiyi Hocha cya sistema ne zavzhdi pidtverdzhuvalasya praktikoyu vona protyagom drugoyi polovini XX stolittya formuvala uyavlennya amerikanskogo strategichnogo spivtovaristva a z nim i usogo zahidnogo pro te yak civilnij vladi slid zdijsnyuvati naglyad za voyenshinoyu Koli yiyi ne porushuvali vona privodila j do zbalansovanih u cilomu vidnosin mizh civilnimi ta vijskovimi i do rozumnih politichnih rishen Ob yektivnij kontrol mozhna vvazhati najnadijnishim zasobom proti politizaciyi zbrojnih sil Profesijni vijskovi prosuvayutsya po iyerarhichnij gradaciyi zavdyaki vdoskonalennyu svoyeyi profesijnoyi majsternosti U zv yazku iz cim voni pragnut dobitisya maksimalnoyi izolovanosti svoyeyi profesijnoyi diyalnosti vid zovnishnih vpliviv i nasampered vid politiki Yak vidznachav amerikanskij doslidnik Dzh Lepinguel profesionalizm ye povnoyu protilezhnistyu politizaciyi tomu sho v miru politizaciyi armiya vtrachaye svoyu oriyentaciyu na vdoskonalennya vijskovoyi majsternosti j prosuvannya sluzhbovimi shodami vidpovidno do kriteriyiv profesionalizmu peretvoryuyuchis zamist cogo na politichnu organizaciyu Za slovami S Hantingtona vtruchannya vijskovih u politiku ye antitezoyu ob yektivnomu kontrolyu civilnij kontrol zmenshuyetsya v miru togo yak zbilshuyetsya uchast armiyi v institucionalnij klasovij i konstitucijnij politici Sub yektivnij kontrol navpaki pripuskaye take vtruchannya Sut ob yektivnogo civilnogo kontrolyu pripuskaye viznannya avtonomnosti vijskovogo profesionalizmu sut sub yektivnogo civilnogo kontrolyu polyagaye v zaperechenni nezalezhnosti vijskovoyi sferi sub yektivnij civilnij kontrol dosyagaye svoyih cilej shlyahom nav yazuvannya vijskovim civilnih cinnostej peretvoryuyuchi armiyu na dzerkalo derzhavi Ob yektivnij civilnij kontrol domagayetsya svoyih cilej shlyahom militarizaciyi armiyi peretvoryuyuchi yiyi v instrument derzhavi Pri ob yektivnomu civilnomu kontroli na perekonannya jogo prihilnikiv dosyagayetsya principove znizhennya vplivu armiyi v suspilstvi Armiya staye politichno sterilnoyu ta nejtralnoyu do vsih uchasnikiv politichnoyi borotbi Tim samim gaslo civilnogo kontrolyu perestaye buti maskuvannyam grupovih politichnih interesiv pidnimayuchis do rivnya analitichnoyi koncepciyi zdatnoyi zabezpechuvati interesi vsih socialnih prosharkiv suspilstva Kontrol zdijsnyuyetsya tiyeyu miroyu naskilki zmenshuyetsya vlada vijskovih grup Okrim togo za sub yektivnogo kontrolyu rizni civilni agenti napriklad parlament i glava derzhavi namagayutsya maksimizuvati svij vpliv na zbrojni sili Vodnochas ob yektivnij kontrol peredbachaye viznannya isnuvannya u zbrojnih silah osoblivih zalishenih profesijnim vijskovim avtonomnih vilnih vid politiki sfer napriklad bojova pidgotovka ovolodinnya navichkami zastosuvannya riznih vidiv zbroyi tosho U takij sposib politichna diyalnist civilnih grup u zbrojnih silah minimizuyetsya U svoyij sferi vijskovi sami zdijsnyuyut kontrol Za umov ob yektivnogo kontrolyu nad zbrojnimi silami S Hantington zvodit civilnij element kontrolyu do tiyeyi mezhi yaka ne daye mozhlivosti vijskovim samostijno viznachati na priklad poryadok yihnogo vikoristannya v ramkah konstitucijnogo priznachennya Dlya porivnyannya Erik Nordlinger proponuvav liberalnu i pronikayuchu modeli civilnogo kontrolyu hocha voni za zmistom povnistyu zbigalis iz hantingtonivskimi viznachennyami ob yektivnogo ta sub yektivnogo kontrolyu Profesor S Hantington konstatuvav sho obidvi ci formi civilnogo kontrolyu mayut odnu j tu samu metu maksimalne posilennya civilnoyi vladi stosovno vladi vijskovih struktur i minimizaciyu vplivu vijskovih na politiku Odnak metodi dosyagnennya cih cilej u sub yektivnogo ta ob yektivnogo civilnogo kontrolyu radikalno vidriznyayutsya Vidshtovhuyuchis vid rezultativ doslidzhennya S Hantingtona vseosyazhnij civilnij kontrol nad voyennoyu organizaciyeyu derzhavi ta yiyi diyalnistyu apriori prirechenij na proval Znachna chastina kontrolyu povinna buti organizovana u voyennij sferi zseredini i zalishena za vijskovimi v usyakomu razi poki oficeri ta sluzhbovci diyut vidpovidno do zakoniv i direktiv legitimnih organiv derzhavnoyi vladi Tomu zbrojni sili ta vijskovi formuvannya trimayut yakomoga dali vid partijno politichnoyi borotbi za vladu Visnovok amerikanskogo profesora pro te sho molod zazvichaj dostatno proholodno stavitsya do institutu armiyi i sho u bagatoh vipadkah podibni nastroyi prevalyuyut u vsomu suspilstvi Vijskova avantyura SShA u V yetnami yaka rozpochalasya nevdovzi pislya vihodu analizovanoyi praci yaskravo ce pidtverdila Odnak populyarnist i avtoritet zbrojnih sil mayut za S Hantingtonom neuhilno zrostati v umovah yaksho mizhnarodna obstanovka stavatime skladnishoyu neperedbachuvanoyu ta nebezpechnoyu chim vishij stupin zanepokoyennya suspilstva vlasnoyu bezpekoyu tim populyarnishoyu staye armiya j tim bilshoyi znachushosti vona nabuvaye v ochah naselennya Odnak realiyi ostannogo desyatilittya pokazuyut sho isnuye svoyeridne porogove znachennya suspilnoyi pidtrimki armiyi yake z chasom suttyevo znizhuyetsya Tak 1971 roku pislya porazki u V yetnami riven doviri amerikanciv do armiyi znizivsya do 27 todi yak koledzhiv universitetiv svoyeridnoyi alternativi armiyi syagav 44 Dlya porivnyannya u 2001 r she do podij 11 veresnya rejting armiyi stanoviv 44 todi yak koledzhiv universitetiv lishe 37 Stan permanentnoyi naprugi do togo zh posilyuvanij socioekonomichnoyu krizoyu v yakij pochinayuchi z 11 veresnya 2001 roku znahoditsya zrazkove amerikanske suspilstvo peretvoryuyetsya na chinnik sho pidrivaye yaksho ne doviru do armiyi to prinajmni bazhannya jti na pevni zhertvi zaradi zabezpechennya vlasnoyi zhorstkoyi bezpeki osnovnim instrumentom chogo zalishayutsya same zbrojni sili Za lapkami glibokogo politologichnogo analizu S Hantingtona hocha j iz povazhnih prichin takozh zalishilisya pitannya politiko psihologichnogo planu pitannya ideologiyi ta propagandi yaki v umovah informacijnogo suspilstva nadzvichajno aktualizuyutsya Zgadajmo napriklad sho za aforistichnim vislovom prezidenta G Trumena morska pihota SShA maye propagandistsku mashinu majzhe podibnu do stalinskoyi Model garnizonnoyi derzhavi Vona bula vpershe rozroblena vidomim politologom Garoldom Lassvellom Osnovoyu ciyeyi modeli ye pidporyadkovanist vsih dij vijni ta pidgotovci do neyi Usya povnota vladi zoseredzhuyetsya v rukah nebagatoh Demokratichni instituti abo skasovuyutsya abo vidigrayut suto formalnu rol Tehnologiya industriya nauka ta virobnictvo cilkom oriyentuyutsya na vijnu Zokrema Lassvell rozglyadav Yaponiyu 1937 roku yak nablizhenu derzhavu do takogo tipu modeli Odnak pislya pochatku Holodnoyi vijni najyaskravishim prikladom takoyi tendenciyi stav Radyanskij Soyuz Zgodom cya teoriya bula dopracovana inshimi politologami ta sociologami sho yiyi mozhna bulo vikoristovuvati navit do takih demokratichnih derzhav yak SShA ta Velika Britaniya chasiv Pershoyi ta Drugoyi svitovih voyen Todi vijskovi u zgadanih krayinah aktivno spivrobitnichali z civilnoyu vladoyu Vimogi vijskovih ta yih sila pid chas cih kritichnih rokiv postavili yih v taku poziciyu sho voni mogli vimagati svoyeyi uchasti u procesi shvalennya rishen ta vikoristovuvati pravo veto stosovno politiki i navit skladu uryadu Model aparatnogo kontrolyu Vidpovidno do ciyeyi modeli chlenam aparatu kerivnoyi partiyi vdayetsya zaminiti poperednij rezhim armiya staye duzhe vplivovoyu odnak sila partijnogo aparatu vrivnovazhuyetsya vijskovoyu Zv yazok mizh partiyeyu i armiyeyu chitko reglamentuyetsya na vsih rivnyah abi zabezpechiti politichnu loyalnist armiyi Vijskova i politichna doktrini svidomo bagatoslivni Nasilnicki diyi naglyad tayemnoyi policiyi politichna chistka chasom vikoristovuyutsya dlya utrimannya armiyi v rukah Vodnochas vijskova zgurtovanist ta profesionalizm perebuvayut na visokomu rivni Istoriya cih tipiv civilno vijskovih stosunkiv ye odniyeyu z postijnih dialektik mizh politichnim kontrolem i strategichnim imperativom mizh politikoyu ta vijskovim profesionalizmom napriklad nacistska Nimechchina Radyanskij Soyuz ta inshi komunistichni derzhavi Voyenizovana naciya Cya model peredbachaye sho civilni instituciyi mayut bilshu silu nizh vijskovi Profesijni vijskovi ye nevelikoyu grupoyu chiya osnovna opora prizov ta mobilizaciya gromadyan z rezervu Vijskovi sili zaluchayutsya dlya civilnih funkcij yak v Izrayili sho dopomagaye pidtrimuvati yih prestizh u suspilstvi Krim Izrayilyu prikladami voyenizovanoyi naciyi mozhut buti Kuba V yetnam ta Alzhir sho na pevnih etapah svoyeyi istoriyi perebuvali u postijnomu stani vijni Pretorinaska derzhava Cej termin pohodit iz chasiv klasichnogo Rimu de nechiselnij kontingent vijskovih tak zvana pretorianska gvardiya zberigav legitimnist imperiyi spershu ohoronyayuchi senat a piznishe imperatora vid vtorgnennya triumfalnih abo povstalih vijskovih garnizoniv sho marshuvali na Rim Suchasna pretorianska derzhava ye krayinoyu de vijskovi mayut tendenciyi do intervenciyi j potencijnogo dominuvannya nad politichnoyu sistemoyu v derzhavi Yih politichna rol polyagaye u pidtrimci vnutrishnoyi i zovnishnoyi derzhavnoyi bezpeki Ideologichno voni vvazhali sebe platonichnimi ohoroncyami she dokladno ne viznachenih nacionalnih interesiv i konstituciyi V okremih vipadkah voni vikonuvali rol samozvanih ohoronciv konstituciyi na viznachenij chas pislya chogo voni postupalisya vladoyu Odnak v inshih vipadkah ci ohoronci zberigali svoyu vijskovu vladu doti doki yih ne usuvali inshi frakciyi vijskovih chi civilnij uryad Pretorianizm peredusim vinik u derzhavah yaki perebuvali na pochatkovih chi serednih stadiyah svogo rozvitku j modernizaciyi V krayinah tretogo svitu armiya vtruchayetsya v politichni akciyi koli civilni grupi stayut nespromozhnimi legitimizuvati sebe abo duzhe slabki Sered socialnih umov sho spriyayut pretorianizmu mozhna nazvati nizkij riven socialnoyi zgurtovanosti suspilstva suspilna polyarizaciya ta vidsutnist konsolidovanogo serednogo klasu nizkij riven politichnoyi organizovanosti ta brak narodnoyi pidtrimki politichnih struktur slabki j maloefektivni politichni partiyi postijne civilne vtruchannya u spravi vijskovih Rozriznyayut takozh dva tipi pretorianskih armij arbitralnij ta kerivnij Armiya arbitralnogo tipu ye profesijnishoyu j kerovanishoyu Odnak yak pravilo vona ne maye nezalezhnoyi politichnoyi organizaciyi Vona obmezhuye chas panuvannya armiyi v derzhavi j spriyaye peredachi upravlinnya derzhavoyu podatlivomu civilnomu rezhimovi Ce ne obov yazkovo oznachaye sho armiya vtrachaye svij politichnij vpliv koli vona povertayetsya do kazarm U bagatoh vipadkah vona prodovzhuye svoyu rol ohoroncya civilnoyi vladi nacionalnih interesiv abo konstituciyi Klasichnim prikladom modeli pretorianskoyi derzhavi ye Turechchina chasiv Atatyurka Kemalya u 1922 1927 rr Armiya pid jogo kerivnictvom perebrala kontrol nad politichnim procesom v derzhavi reformuvala yiyi instituciyi rozrobila novu konstituciyu i postupovo usunulasya vid dominuyuchogo stanovisha v krayini na korist civilnih Ale zavzhdi navit nini turecki vijskovi vvazhali i vvazhayut sebe ohoroncyami derzhavnoyi legitimnosti yiyi politichnoyi sistemi a v deyakih vipadkah vtruchayutsya u politichnu situaciyu yaksho ocinyuyut yiyi yak kritichnu Inshij priklad Pivdenna Koreya Tut chimalo analogij z Turechchinoyu Odnak yiyi model vidriznyayetsya za zmistom oskilki vijskovi ne bazhali vtrachati vladu odnak buli zmusheni ce zrobiti z oglyadu na potuzhnu narodnu opoziciyu She odin priklad latinoamerikanski respubliki sho perebuvali pid vladoyu vijskovih U 1980 h rokah vijskovi peredali vladu civilnim napriklad Pinochet u Chili vijskovi u Braziliyi tosho Zgidno inshogo kerivnogo tipu pretorianskoyi armiyi vidkidayetsya isnuyuchij poryadok armiya maye nezalezhnu politichnu oriyentaciyu i v bilshosti vipadkiv dosit poslidovnu politichnu ideologiyu Zdobuvshi vladu takij rezhim ne pripuskaye dumki pro yiyi vtratu i povernennya do kazarm pretenduyuchi na legitimnist i pragnuchi maksimalizaciyi svogo panuvannya Prikladami takogo tipu armiyi buli Irak iz jogo partiyeyu Baas peronisti v Argentini Suharto v Indoneziyi Naser u Yegipti Ayub Han u Pakistani ta inshi Civilno vijskovi stosunki u derzhavah svituU tradicijnih zahidnih demokratiyah civilno vijskovi stosunki harakterizuyutsya vidnosnoyu stabilnistyu unormovanimi j vidregulovanimi stosunkami mizh vijskovimi j civilnimi ustanovami Slid zaznachiti sho j tut mala misce napruzhenist mizh nimi chas vid chasu periodichno z yavlyalisya bilshi abo menshi oznaki militarizmu Doslidzhuyuchi civilno vijskovi stosunki u SShA sociologi zitknulisya z trudnoshami zastosovuyuchi modeli yaki voni rozvinuli abi vivchiti taki stosunki u novostvorenih derzhavah Yak zauvazhiv odin naukovec Amerikanski civilno vijskovi stosunki ne mozhna poyasniti ne zgadavshi osoblivogo j unikalnogo harakteru amerikanskoyi revolyuciyi kulturnoyi j politichnoyi spadshini vidnosnoyi geografichnoyi i politichnoyi izolyaciyi u svitovij politici azh do HH go stolittya a takozh prirodi vnutrishnih i zovnishnih superechnostej yaki vplivali na vijskovi sili na riznih rivnyah Uprodovzh usiyeyi istoriyi SShA civilni ustanovi buli zavzhdi silnimi j stijkimi Vodnochas vijskovi ustanovi mozhna oharakterizuvati yak vidnosno slabki za vinyatkom yih uchasti u troh velikih istorichnih podiyah amerikanska revolyuciya gromadyanska vijna ta Persha j Druga svitova vijna Okremi amerikanski politologi pomitili sho vprodovzh Drugoyi svitovoyi vijni pislya neyi a takozh pid chas Holodnoyi vijni amerikanski vijskovi zmicnili svij politichnij vpliv i avtoritet sered gromadskih ustanov Okremi sposterigachi dijshli visnovku sho v toj chas zmicnyuvavsya militarizm i navit porivnyuvali civilno vijskovi stosunki zi slabkim variantom modeli garnizonnoyi derzhavi Inshi modeli pidkreslyuvali rol neformalnih zv yazkiv i alyansiv zokrema vijskovo byurokratichnih vijskovo akademichnih i osoblivo vijskovo promislovih Na cej zv yazok osoblivu uvagu zvernuv prezident Duajt D Ejzenhauer u svoyij proshalnij promovi v yakij zasterig amerikanciv vid postijnoyi rozbudovi VPK Ci neformalni alyansi shilni oslablyuvati civilnij kontrol nad vijskovimi Kapitan Armiyi SShA fotografuyetsya iz ditmi pid chas gumanitarnoyi operaciyi U 1990 h rokah v amerikanskih politologiv vidrodivsya interes stosovno stanu civilno vijskovih stosunkiv v Americi Kinec Holodnoyi vijni rozpad Radyanskogo Soyuzu yak potuzhnoyi i potencijno nebezpechnoyi derzhavi dokorinno zminili mizhnarodne seredovishe Amerikanski vijskovi ustanovi vdalisya do zmin abi pristosuvatisya do novih vimog Okremi amerikanski sociologi j politologi pripuskali sho ce porodilo neviznachenist stosovno roli vijskovih v amerikanskomu suspilstvi yih organizaciyi ta funkcij V rezultati zagostrilisya konflikti i napruzhenist mizh vijskovimi j civilnimi a takozh sered vijskovih V Rosiyi sproba hocha i duzhe slabka vikonuvati rol pretorianskoyi ohoroni mala misce z boku nevdovolenih oficeriv aristokrativ dekabristiv koli voni virishili vistupiti proti avtokratichnoyi vladi carya j sistemi v cilomu namagayuchis priskoriti liberalizaciyu monarhichnoyi vladi Zgodom voni zaznali porazki Vidtodi rosijski vijskovi buli dosit daleki vid vnutrishnoyi politiki v imperiyi azh do Lyutnevoyi revolyuciyi 1917 roku U zhovtni 1993 roku atakuyuchi Parlament rosijska armiya she raz dovela svoye pragnennya vidigravati osoblivu rol u spravi zahistu rosijskih nacionalnih interesiv Vidtodi rosijska armiya maye velikij vpliv na rosijski politichni procesi Primitki Arhiv originalu za 21 serpnya 2014 Procitovano 21 serpnya 2014 Ministerstvo yusticiyi Ukrayini pro pitannya civilno vijskovih vidnosin v Ukrayini Perlmutter 1969 p 382 Hantington S Persona grata Trudnosti privykaniya Svobodnaya mysl 2005 4 ros Lewis M England s Sea Officers The Story of the Naval Profession Michael Lewis London George Allen amp Unwin 1939 angl Kortunov S V Voenno grazhdanskie otnosheniya v voprosah voennoj doktriny i voennogo stroitelstva S V Kortunov Voenno grazhdanskie otnosheniya v demokraticheskom obshestve M Fond Karnegi za mezhdunarodnyj mir 1998 ros Pechurov S L Grazhdansko voennye otnosheniya v anglo saksonskoj sisteme rukovodstva vooruzhennymi silami Sergej Leonidovich Pechurov Voennaya mysl Voenno teoreticheskij zhurnal Organ Ministerstva oborony RF 2008 10 ros Seregin V P Grazhdanskoe obshestvo i armiya O grazhdanskih pravah voennosluzhashih Voennaya mysl 2002 3 ros Trikilo E A Voenno grazhdanskie otnosheniya v usloviyah demokratii Socialno filosofskij analiz dis kandidata filos nauk 09 00 11 Trikilo Elena Anatolevna M 2002 ros Huntington S The Soldier and the State The Theory and Policies of the Civil Military Relations The Cambridge Belknap Press of Harvard University Press 1957 p 80 angl Huntington S The Soldier and the State The Theory and Policies of the Civil Military Relations The Cambridge Belknap Press of Harvard University Press 1957 p 38 angl Huntington S The Soldier and the State The Theory and Policies of the Civil Military Relations The Cambridge Belknap Press of Harvard University Press 1957 p 83 angl Huntington 1957 p 348 Luckham 1971 pp 23 24 Williams and Tarr 1974 p 83 C Reit Mills G William DomgofDzherelaOlijnik Stepan 15 sichnya 1996 CIVILNO VIJSKOVI STOSUNKI TEORIYa TA REALIIZACIYa V UKRAYiNI Sposterigach Procitovano 21 serpnya 2014 ukr