Джова́нні Бокка́ччо (італ. Giovanni Boccaccio; 16 червня 1313, Флоренція — 21 грудня 1375) — італійський письменник епохи Відродження, друг Франческо Петрарки.
Джованні Боккаччо | ||||
---|---|---|---|---|
Giovanni Boccaccio | ||||
![]() Портрет Джованні Боккаччо | ||||
Народився | 1313[1][2][…] Чертальдо або Флоренція | |||
Помер | 21 грудня 1375[4][2][…] Чертальдо ·набряк | |||
Поховання | d | |||
Країна | ![]() | |||
Діяльність | новеліст, поет, дипломат, перекладач, біограф, міфограф, письменник | |||
Мова творів | італійська і латина | |||
Роки активності | 1323[6] — 1373[6] | |||
Напрямок | гуманізм | |||
Magnum opus | Декамерон | |||
| ||||
| ||||
| ||||
|
Біографія
Народився Джованні Боккаччо в 1313 році у Флоренції або Чертальдо. Його батько був крамарем, мати — французькою аристократкою, невдовзі після народження Джованні вона померла. Дитинство Боккаччо провів у Флоренції, перші вірші написав у десять років. Навчався крамарству. У 1327 році крамар, в якого він проходив навчання, направив його до Неаполя.
Боккаччо в 1327 році взявся вчити право, проте після шести років кинув навчання, не завершивши. Завів знайомства серед впливових придворних у Неаполі, зблизився з гуртком гуманістів, що існував при дворі короля Роберта Анжуйського. За непевними свідченнями, в 1336 році був закоханий у Марію, доньку короля Неаполя Роберта Анжуйського, одруженої з графом д'Аквіно. Вона стала прообразом Ф'яметти з його перших літературних творів (роман «Філоколо», 1338; поема «Філострато», 1338; поема «Тезеїда», 1339).
Близько 1340 року Боккаччо повернувся до батьківського дому, працював у Флоренції як нотар і суддя, відчуваючи певну ностальгію за інтелектуальним життям Неаполя. У гострій політичній боротьбі виявив себе прихильником республіки; брав участь у громадському житті міста. Жив у досить скромних умовах. Брав участь у військових походах: в 1344–1346 роках (Неаполь), 1346 рік (Равенна) та 1348 рік (Форлі). Часом йому довіряли очолити дипломатичні місії. Так у 1350 році він мав запросити Франческо Петрарку на посаду професора у Флоренцію. Зустріч з Петраркою поклала початок їхньої багаторічної дружби та спільних гуманістичних студій.
У Флоренції Боккаччо написав пасторалі «Амето» (1341) та «Ф'єзоланські німфи» (1344—1345), поему «Любовне видіння» (1342). Роман «Ф'яметта» (1345), в якому Бокаччо прославляє любов і заперечує лицемірну мораль тодішнього суспільства, був кроком на шляху поступового наближення до реалізму. Найвизначніший твір Боккаччо — «Декамерон» (1350–1353) складається зі ста новел. У ньому розкривається реалістична картина тогочасної італійської дійсності на тлі другої чумної пандемії «Чорна смерть». Боккаччо гостросатирично висміював і викривав католицьке духівництво, виступав на захист прав людини та її особистих почуттів.
У 1359 році разом з Петраркою Боккаччо перебував у Мілані. У 1362 році чернець Джякіно Чіяні з Сієни навернув його до богомільного життя. 1363 рік Боккаччо провів у Венеції, знову разом з Петраркою. Потім жив відлюдьком у своєму помісті Чертальдо біля Флоренції, різноманіття вносили лише поодинокі дипломатичні місії: в 1365 році — до папи Урбана V в Авіньйон, в 1367 році — до Риму. У 1368 році знову приїхав до Петрарки, цього разу в Падую. У 1370–1371 роках перебував у Неаполі й планував поступити в монастир, але врешті відмовився від цієї ідеї. Внаслідок хвороби повернувся до Флоренції.
Останні роки життя Боккаччо присвятив науковій роботі, писав наукові праці латинською мовою, присвячені античній культурі, яку висвітлив з гуманістичних позицій. У 1373 році взявся за дослідження творчості Данте й виступав з публічними лекціями, присвяченими «Божественній комедії». Був ініціатором першого повного перекладу Гомера латинською мовою. Останні роки життя провів у своєму помісті Чертальдо, де й помер 21 грудня 1375 року.
Гуманістична діяльність
Боккаччо був першим гуманістом і одним з найосвіченіших людей Італії. У Андалоне дель Неро він вивчав астрономію й цілих три роки тримав у своєму будинку калабрійця Леонтія Пілата, великого знавця грецької літератури, щоб читати з ним Гомера. Подібно своєму другові Петрарці, він збирав книги і власноруч переписав дуже багато рідкісних рукописів, які майже всі були знищені під час пожежі в монастирі Санто-Спіріто (1471). Він скористався своїм впливом на сучасників, щоб збудити в них любов до вивчення і знайомства з древніми. Його стараннями у Флоренції була заснована кафедра грецької мови та літератури. Одним з перших він звернув увагу суспільства на жалюгідний стан наук у монастирях, які вважалися їх хранителями. У монастирі Монте-Кассіно, найвідомішому в усій тогочасній Європі, Боккаччо знайшов бібліотеку, запущену до такої міри, що книги на полицях були покриті товстими шарами пилу, з одних рукописів були видерті сторінки, інші були порізані й понівечені, а, наприклад, чудові рукописи Гомера і Платона були помережані написами й богословською полемікою. Там він дізнався, між іншим, що брати роблять з цих рукописів свистульки дітям і талісмани жінкам.
Творчість
Твори народною мовою
До ранніх творів Боккаччо (неаполітанського періоду) належать: поеми «Філострато» (бл. 1335), «Тезеїда» (бл. 1339-41), роман «Філоколо» (бл. 1336-38), написані на основі сюжетів середньовічних романів. Пізніші твори (Флорентійського періоду): «Ф'єзоланські німфи» (1345), навіяні «Метаморфозами» Овідія, «Амето», і повість «Ф'яметта» (1343). Вершина творчості Боккаччо — «Декамерон».
Італійською мовою ним написані «Тезеїда» («La Teseide», перше видання, Феррара, 1475), перша спроба романтичного епосу в октавах; «Любовна візія» («Amorosa visione»); «Філоколо» («Filocolo»), роман, в якому сюжет запозичений зі старофранцузького роману «Флуар і Бланшфлор»; «Ф'яметта» («L'amorosa Fiammetta», Падуя, 1472), зворушлива історія душевних страждань покинутої Ф'яметти; «Ameto» (Венеція, 1477) — пасторальний роман у прозі й віршах; «Філострато» («Il Filostrato», видання 1480), поема в октавах про історію кохання Троїла і Крессиди; «Il corbaccio про labirinto d'amore» (Флоренція, 1487) — їдкий памфлет про жінок («Корбаччо») (1354—1355, опублікований 1487 року).
Декамерон
Головним твором Боккаччо, що зробив його відомим на віки, був «Декамерон» (10-денні розповіді) — збірка 100 повістей, розказаних товариством з 7 панночок і 3 чоловіків, які під час чуми переселилися до села і там гаяли час цими розповідями. «Декамерон» написаний частково в Неаполі, частково у Флоренції. Сюжети Боккаччо запозичував або зі старофранцузьких фабліо («Fabliaux»), або зі збірки «Cento novelle antiche», а також з сучасних для поета подій. Оповіді написані витонченою, легкою мовою, вражаючим багатством добірних слів та виразів. Усі оповідання дихають життєвою правдою й строкатістю життя. Боккаччо використовував цілий набір схем і прийомів. Він зобразив людей усіх статей, будь-якого віку й характеру, пригоди найрізноманітніші, починаючи від найвеселіших і найкумедніших й закінчуючи найтрагічнішими й найзворушливішими. Разом з тим він зробив у романі на початку опис симптомів і клінічного перебігу чуми, та моралі, яка поширилась тоді під час смертельної чумної епідемії.
«Декамерон» перекладений ледь не всіма мовами світу, з нього черпали багато письменників, й чи не найбільше Шекспір.
Українською класичний переклад Бокаччо дійшов до читача 1964 року в перекладі Миколи Лукаша (видавництво «Дніпро»).
У французькій літературі традиції Боккаччо розвинула Маргарита Наваррська, створивши свій шедевр, близький за стилем й перейнятий гуманістичним духом французької культури й неоплатонізму — «Гептамерон». Говорячи про вплив Боккаччо на європейську літературу, варто згадати й Рабле та його роман «Ґарґантюа та Пантаґрюель».
Латинські твори
Боккаччо — автор ряду історичних і міфологічних творів латинською мовою. Серед них енциклопедична праця «Генеалогія поганських богів» у 15 книгах («De genealogia deorum gentilium», перша редакція близько 1360, трактати «Про гори, ліси, джерела, озера, річки, болота і моря» («De montibus, silvis, fontibus, lacubus, fluminibus, stagnis seu paludibus et de nominibus maris», початий близько 1355—1357); 9 книг «Про нещастя знаменитих людей» («De casibus virorum et feminarum illustrium», перша редакція близько 1360). Книга «Про знаменитих жінок» («De claris mulieribus», почата близько 1361) включає 106 жіночих біографій — від Єви до королеви Іоанни Неаполітанської.
Боккаччо про Данте
Джованні Боккаччо присвятив Данте два своїх твори італійською мовою — «Малий трактат на хвалу Данте» («Trattatello in laude di Dante»; точна назва — «Origine vita е costumi di Dante Alighieri», перша редакція — 1352, третя — до 1372) і незавершений цикл лекцій про «Божественну Комедію».
Перший твір містить біографію великого поета, щоправда, більш схожу на роман і апологію, ніж на історію; другий твір є коментарем «Божественної комедії», доведеним лише до початку 17-ї пісні «Пекла».
Твори
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemM0TDBKdlkyTmhZMk5wYjE5QmJIUnZibVZ1YzJselh6SXVhbkJuTHpJeU1IQjRMVUp2WTJOaFkyTnBiMTlCYkhSdmJtVnVjMmx6WHpJdWFuQm4uanBn.jpg)
- Неаполітанський період:
- 1334, еротична поема «Дім Діани» (La caccia di Diana)
- бл. 1336-38, роман «Філоколо» (Filocolo)
- бл. 1335-40, поема «Філострато» (Filostrato)
- бл. 1339-41, поема «Тезеїда» (Teseida delle nozze di Emilia)
- Флорентійський період:
- 1341-42, пасторальний роман «Амето» (Comedia delle ninfe fiorentine; Ninfale d'Ameto; Ameto)
- початок 1340-х, алегорична поема «Любовна візія» (Amorosa visione)
- 1343-44, повість (Elegia di Madonna Fiammetta; Fiammetta)
- 1345, поема (Ninfale fiesolano)
- 1350-і: «Декамерон» (Decameron), 1349—1352, переглянуто 1370—1371), український переклад — Декамерон. X., 1928
- 1354–1355, сатирична поема проти жіноцтва «Корбаччо» («Il corbaccio о labirinto d'amore»)
- бл. 1360, книга «Життя Данте Аліг'єрі» («Малий трактат на хвалу Данте»), «Trattatello in laude di Dante»; точна назва — «Origine vita е costumi di Dante Alighieri», перша редакція — 1352, третя — до 1372)
- Цикл лекцій про «Божественну Комедію» (Argomenti in terza rima alla Divina Commedia), незавершений
- Трактат «Про гори, ліси, джерела, озера, ріки, болота й моря» («De montibus, silvis, fontibus, lacubus, fluminibus, stagnis seu paludibus et de nominibus maris», початий біля 1355–1357), написано латиною
- «Генеалогія поганських богів» в 15 книгах (De genealogia deorum gentilium, перша редакція біля 1360), написано латиною
- «Про нещастя знаменитих людей» (De casibus virorum et feminarum illustrium, перша редакція біля 1360), в 9 книгах, написано латиною
- «Про знаменитих жінок» (De claris mulieribus, почато біля 1361), складається з 106 жіночих біографій
- Буколічні пісні (Bucolicum carmen)
- Сонети
- Листи
Переклади українською
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekptTDBkbGJtVmhiRzluYVdGZlpHVnZjblZ0WDJkbGJuUnBiR2wxYlM1MGFXWXZiRzl6YzNrdGNHRm5aVEV0TWpJd2NIZ3RSMlZ1WldGc2IyZHBZVjlrWlc5eWRXMWZaMlZ1ZEdsc2FYVnRMblJwWmk1cWNHYz0uanBn.jpg)
Наприкінці XVII або початку XVIII століття невідомий автор переказав українською силабічними віршами першу новелу четвертого дня «Декамерону» про трагічну історію кохання Гізмонди та Гвіскардо. Цю українську переробку було здійснено на основі польської також віршованої переробки, що належала відомому поетові та дипломатові Я. Морштину.
У 1879 році спробу українського перекладу «Декамерона» зробив Михайло Подолинський, який надрукував у львівській газеті «Правда» початок вступу (опис чуми). Літературозавець Григорій Кочур характеризував цей переклад як «несміливу спробу», яка стоїть на рівні тодішньої перекладацької літературної мови в Галичині, як «нездійснений намір познайомити українських читачів з твором Боккаччо».
Перший повний український переклад «Декамерона» з'явився у двотомному виданні 1928 року. Прозовий текст твору переклали Леонід Пахаревський та Павло Майорський, які зробили переклад не з оригіналу, а з французького перекладу, звіряючись також з російським перекладом Олександра Веселовського. Редактори (редактор першого тому — С. Родзевич, другого — П. Мохор) звіряли виготовлений у такий спосіб переклад з італійським оригіналом. Канцони переклав Марко Вороний, передмову написав В. Державін. Видання вийшло накладом у 5000 примірників, й як на свій час, було доволі непогане. Але, за висновком Г. Кочура, досконалим це видання й не могло бути: надто вже кручений шлях виникнення цього перекладу позбавив його стилістичної єдності, єдиного мовного обличчя. Перекладачі й редактори намагалися в міру можливості сумлінно передати зміст, і такої мети вони досягли. Художня своєрідність і барвистість «Декамерона» значною мірою залишилася поза можливостями перших його українських інтерпретаторів.
Другий повний український переклад флорентійського шедевру Боккаччо доби Пізнього Середньовіччя був створений Миколою Лукашом ще у 1963 році, опублікований 1964 році у видавництві «Дніпро», проте зі значними редакторськими правками. Лукашу закидали перекручування авторського тексту та надмірну його архізацію та «українізацію», лаяли за питомі українські слова на кшталт березоль, дзигарі, лучче, що, відповідно, було нещадно «виправлено» редакторами у кінцевому варіанті видання. Цей значно відредагований варіант перекладу перевидавався близько десятка разів, але оригінальна робота перекладача без редагувань та виправлень з'явилася лише у 2006 році у видавництві «Видавничий центр „Просвіта“», завдяки кропіткій роботі Леоніда Череватенка, який, віднайшовши рукописи перекладу у творчому архіві Миколи Лукаша, працював над його відновленням упродовж кількох років.
- (перший частковий переклад українською) Джованні Боккаччо. Декамерон (уривок). Переклад з польської: невідомо; кінець XVII або початок XVIII ст.
- (другий частковий переклад українською) Джованні Боккаччо. Декамерон (уривок). Переклад з польської: Михайло Подолинський. Львів: Львів: Журнал «Правда» (часть літературно-наукова). 1879 р.
- (перший повний переклад українською) Джованні Боккаччо. Декамерон (у 2-ох томах). Переклад з французької та російської: Леонід Пахаревський та Павло Майорський (проза), Марко Вороний (канцони/поезія); редактори: С. Родзевич (1-ий том), П. Мохор (2-ий том); передмова: Владімір Державін. Харків: ДВУ, 1928. 408 стор. (1-ший том.), 334 стор. (2-ий том). Наклад 5,000 примірників
- (перше видання значно відредагованого перекладу Лукаша) Джованні Боккаччо. Декамерон. З італійсьої переклав: Микола Лукаш; редактор: Олена В. Хатунцева; художник: І. П. Хотинок; художній редактор: Б. Л. Тулін; технічний редактор: Л.М Бобир; корректори: О. А. Підвишиванська, Г. М. Стадник. — Київ, 1964. — 664 с. — 65,000 прим.
- (перевидання: 1969, 1985 (обидва видавництво «Дніпро»), 2000 (видавництво «Січ»), 2003, 2005, 2007, 2011 (усі видавництво «Фоліо»))
- (перше видання авторського невідредагованого перекладу Лукаша) Джованні Боккаччо. Декамерон. З італійсьої переклав: Микола Лукаш; упорядникування та редагування: Леонід Череватенко. — Київ : "Видавничий центр «Просвіта»", 2006. — 896 с. — .
- Джованні Боккаччо. Декамерон (вибрані оповідки). Інтерпретація з італійської: Василь Шкляр; ілюстрації Л. Корж-Радько. Київ: Дніпро, 2006. 104 с. іл. (примітка: у книзі присутні 30 зі 100 оповідок)
- Джованні Боккаччо. Про славних жінок. Переклад з латині: Павло Содомора; художнк: О. Д. Кононученко. Харків: Фоліо, 2014. — 316 с.
Див. також
- — астероїд, названий на честь письменника.
Література
- Джованні Боккаччо [ 20 березня 2017 у Wayback Machine.] Українська радянська енциклопедія : у 12 т. / гол. ред. М. П. Бажан ; редкол.: О. К. Антонов та ін. — 2-ге вид. — К. : Головна редакція УРЕ, 1974–1985.
Примітки
- BeWeB
- Bosco U. Encyclopædia Britannica
- Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- Sapegno N. Dizionario Biografico degli Italiani — 1968. — Vol. 10.
- Mirabile: Digital Archives for Medieval Culture — SISMEL – Edizioni del Galluzzo.
- RKDartists
- Біографічні дані за УРЕ та за Ґеро фон Вільпертом, див.:Gero von Wilpert, Lexikon der Weltliteratur, Band 1, Autoren, Alfred Kröner Verlag, Stuttgart, 1999.
- Олександр Чередниченко (2014. Випуск 127, Частина 2, стор. 44–52). (PDF). Іноземна Філологія. Архів оригіналу (PDF) за 12 вересня 2016. Процитовано 12 вересня 2016.
- Григорій Кочур. Джованні Боккаччо (вступна стаття до видання Декамерону 1964 року у перекладі Миколи Лукаша). оригіналу за 15 квітня 2016. Процитовано 15 квітня 2016.
- — Друг читача, 03.02.2008
- Орися Габа (2015. Випуск 125., стор 155-162). (PDF). Іноземна Філологія. Архів оригіналу (PDF) за 12 вересня 2016. Процитовано 12 вересня 2016.
- — Радіо Свобода, 14 листопада 2006
- — Україна Молода, № 018 від 31.01.2007
- переказ силабічними віршами першої новели четвертого дня про трагічну історію кохання Гізмонди та Гвіскардо; переклад здійснено на основі польської також віршованої переробки, що належала відомому поетові та дипломатові Я. Морштину
- переклад початку вступу (опис чуми))
- — Л. В. Коломієць, Інститут філології КНУ імені Тараса Шевченка, 2011
- База даних малих космічних тіл JPL: Джованні Боккаччо (англ.) .
Посилання
- Боккаччо Джованні // Зарубіжні письменники : енциклопедичний довідник : у 2 т. / за ред. Н. Михальської та Б. Щавурського. — Тернопіль : Навчальна книга — Богдан, 2005. — Т. 1 : А — К. — С. 154. — .
- Боккаччо Джованні // Енциклопедичний словник класичних мов / Л. Л. Звонська, Н. В. Корольова, О. В. Лазер-Паньків та ін. ; за ред. Л. Л. Звонської. — 2-ге вид. випр. і допов. — К. : ВПЦ «Київський університет», 2017. — С. 73. — .
У Вікіджерелах є Giovanni Boccaccio |
Вікіцитати містять висловлювання від або про: Джованні Боккаччо |
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Giovanni Boccaccio |
- «Декамерон» українською в перекладі Лукаша [ 31 грудня 2009 у Wayback Machine.]
- Канцони з «Декамерона» українською в перекладі Лукаша [ 19 квітня 2010 у Wayback Machine.]
- Джованні Боккаччо. Малий трактат на славу Данте. Переклад і примітки — Василь Білоцерківський(укр.)
- Гравюри Джованні Бокаччо [ 12 вересня 2009 у Wayback Machine.]
- Джованні Бокаччо. Декамерон [ 28 жовтня 2020 у Wayback Machine.]
- Рецензія на переклад Декамерону в інтерпретації В. Шкляра. [ 5 червня 2015 у Wayback Machine.]
- Про авторський, нецензурований примірник перекладу «Декамерона», виконаного М. Лукашем [ 5 березня 2016 у Wayback Machine.]
- Decameron Web — Проект кафедри італіаністики Браунського університету (США). Деякі тексти Бокаччо в оригіналі й англійському перекладі, багато матеріалів про життя і творчість. (англ.) [ 23 січня 2010 у Wayback Machine.]
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Dzhova nni Bokka chcho ital Giovanni Boccaccio 16 chervnya 1313 Florenciya 21 grudnya 1375 italijskij pismennik epohi Vidrodzhennya drug Franchesko Petrarki Dzhovanni BokkachchoGiovanni BoccaccioPortret Dzhovanni BokkachchoNarodivsya 1313 1 2 Chertaldo abo FlorenciyaPomer 21 grudnya 1375 4 2 Chertaldo nabryakPohovannya dKrayina Florentijska respublikaDiyalnist novelist poet diplomat perekladach biograf mifograf pismennikMova tvoriv italijska i latinaRoki aktivnosti 1323 6 1373 6 Napryamok gumanizmMagnum opus Dekameron Dzhovanni Bokkachcho u Vikishovishi Vislovlyuvannya u Vikicitatah Roboti u VikidzherelahBiografiyaNarodivsya Dzhovanni Bokkachcho v 1313 roci u Florenciyi abo Chertaldo Jogo batko buv kramarem mati francuzkoyu aristokratkoyu nevdovzi pislya narodzhennya Dzhovanni vona pomerla Ditinstvo Bokkachcho proviv u Florenciyi pershi virshi napisav u desyat rokiv Navchavsya kramarstvu U 1327 roci kramar v yakogo vin prohodiv navchannya napraviv jogo do Neapolya Bokkachcho v 1327 roci vzyavsya vchiti pravo prote pislya shesti rokiv kinuv navchannya ne zavershivshi Zaviv znajomstva sered vplivovih pridvornih u Neapoli zblizivsya z gurtkom gumanistiv sho isnuvav pri dvori korolya Roberta Anzhujskogo Za nepevnimi svidchennyami v 1336 roci buv zakohanij u Mariyu donku korolya Neapolya Roberta Anzhujskogo odruzhenoyi z grafom d Akvino Vona stala proobrazom F yametti z jogo pershih literaturnih tvoriv roman Filokolo 1338 poema Filostrato 1338 poema Tezeyida 1339 Blizko 1340 roku Bokkachcho povernuvsya do batkivskogo domu pracyuvav u Florenciyi yak notar i suddya vidchuvayuchi pevnu nostalgiyu za intelektualnim zhittyam Neapolya U gostrij politichnij borotbi viyaviv sebe prihilnikom respubliki brav uchast u gromadskomu zhitti mista Zhiv u dosit skromnih umovah Brav uchast u vijskovih pohodah v 1344 1346 rokah Neapol 1346 rik Ravenna ta 1348 rik Forli Chasom jomu doviryali ocholiti diplomatichni misiyi Tak u 1350 roci vin mav zaprositi Franchesko Petrarku na posadu profesora u Florenciyu Zustrich z Petrarkoyu poklala pochatok yihnoyi bagatorichnoyi druzhbi ta spilnih gumanistichnih studij U Florenciyi Bokkachcho napisav pastorali Ameto 1341 ta F yezolanski nimfi 1344 1345 poemu Lyubovne vidinnya 1342 Roman F yametta 1345 v yakomu Bokachcho proslavlyaye lyubov i zaperechuye licemirnu moral todishnogo suspilstva buv krokom na shlyahu postupovogo nablizhennya do realizmu Najviznachnishij tvir Bokkachcho Dekameron 1350 1353 skladayetsya zi sta novel U nomu rozkrivayetsya realistichna kartina togochasnoyi italijskoyi dijsnosti na tli drugoyi chumnoyi pandemiyi Chorna smert Bokkachcho gostrosatirichno vismiyuvav i vikrivav katolicke duhivnictvo vistupav na zahist prav lyudini ta yiyi osobistih pochuttiv U 1359 roci razom z Petrarkoyu Bokkachcho perebuvav u Milani U 1362 roci chernec Dzhyakino Chiyani z Siyeni navernuv jogo do bogomilnogo zhittya 1363 rik Bokkachcho proviv u Veneciyi znovu razom z Petrarkoyu Potim zhiv vidlyudkom u svoyemu pomisti Chertaldo bilya Florenciyi riznomanittya vnosili lishe poodinoki diplomatichni misiyi v 1365 roci do papi Urbana V v Avinjon v 1367 roci do Rimu U 1368 roci znovu priyihav do Petrarki cogo razu v Paduyu U 1370 1371 rokah perebuvav u Neapoli j planuvav postupiti v monastir ale vreshti vidmovivsya vid ciyeyi ideyi Vnaslidok hvorobi povernuvsya do Florenciyi Ostanni roki zhittya Bokkachcho prisvyativ naukovij roboti pisav naukovi praci latinskoyu movoyu prisvyacheni antichnij kulturi yaku visvitliv z gumanistichnih pozicij U 1373 roci vzyavsya za doslidzhennya tvorchosti Dante j vistupav z publichnimi lekciyami prisvyachenimi Bozhestvennij komediyi Buv iniciatorom pershogo povnogo perekladu Gomera latinskoyu movoyu Ostanni roki zhittya proviv u svoyemu pomisti Chertaldo de j pomer 21 grudnya 1375 roku Gumanistichna diyalnist Bokkachcho buv pershim gumanistom i odnim z najosvichenishih lyudej Italiyi U Andalone del Nero vin vivchav astronomiyu j cilih tri roki trimav u svoyemu budinku kalabrijcya Leontiya Pilata velikogo znavcya greckoyi literaturi shob chitati z nim Gomera Podibno svoyemu drugovi Petrarci vin zbirav knigi i vlasnoruch perepisav duzhe bagato ridkisnih rukopisiv yaki majzhe vsi buli znisheni pid chas pozhezhi v monastiri Santo Spirito 1471 Vin skoristavsya svoyim vplivom na suchasnikiv shob zbuditi v nih lyubov do vivchennya i znajomstva z drevnimi Jogo starannyami u Florenciyi bula zasnovana kafedra greckoyi movi ta literaturi Odnim z pershih vin zvernuv uvagu suspilstva na zhalyugidnij stan nauk u monastiryah yaki vvazhalisya yih hranitelyami U monastiri Monte Kassino najvidomishomu v usij togochasnij Yevropi Bokkachcho znajshov biblioteku zapushenu do takoyi miri sho knigi na policyah buli pokriti tovstimi sharami pilu z odnih rukopisiv buli viderti storinki inshi buli porizani j ponivecheni a napriklad chudovi rukopisi Gomera i Platona buli pomerezhani napisami j bogoslovskoyu polemikoyu Tam vin diznavsya mizh inshim sho brati roblyat z cih rukopisiv svistulki dityam i talismani zhinkam TvorchistTvori narodnoyu movoyu Do rannih tvoriv Bokkachcho neapolitanskogo periodu nalezhat poemi Filostrato bl 1335 Tezeyida bl 1339 41 roman Filokolo bl 1336 38 napisani na osnovi syuzhetiv serednovichnih romaniv Piznishi tvori Florentijskogo periodu F yezolanski nimfi 1345 naviyani Metamorfozami Ovidiya Ameto i povist F yametta 1343 Vershina tvorchosti Bokkachcho Dekameron Italijskoyu movoyu nim napisani Tezeyida La Teseide pershe vidannya Ferrara 1475 persha sproba romantichnogo eposu v oktavah Lyubovna viziya Amorosa visione Filokolo Filocolo roman v yakomu syuzhet zapozichenij zi starofrancuzkogo romanu Fluar i Blanshflor F yametta L amorosa Fiammetta Paduya 1472 zvorushliva istoriya dushevnih strazhdan pokinutoyi F yametti Ameto Veneciya 1477 pastoralnij roman u prozi j virshah Filostrato Il Filostrato vidannya 1480 poema v oktavah pro istoriyu kohannya Troyila i Kressidi Il corbaccio pro labirinto d amore Florenciya 1487 yidkij pamflet pro zhinok Korbachcho 1354 1355 opublikovanij 1487 roku Dekameron Golovnim tvorom Bokkachcho sho zrobiv jogo vidomim na viki buv Dekameron 10 denni rozpovidi zbirka 100 povistej rozkazanih tovaristvom z 7 pannochok i 3 cholovikiv yaki pid chas chumi pereselilisya do sela i tam gayali chas cimi rozpovidyami Dekameron napisanij chastkovo v Neapoli chastkovo u Florenciyi Syuzheti Bokkachcho zapozichuvav abo zi starofrancuzkih fablio Fabliaux abo zi zbirki Cento novelle antiche a takozh z suchasnih dlya poeta podij Opovidi napisani vitonchenoyu legkoyu movoyu vrazhayuchim bagatstvom dobirnih sliv ta viraziv Usi opovidannya dihayut zhittyevoyu pravdoyu j strokatistyu zhittya Bokkachcho vikoristovuvav cilij nabir shem i prijomiv Vin zobraziv lyudej usih statej bud yakogo viku j harakteru prigodi najriznomanitnishi pochinayuchi vid najveselishih i najkumednishih j zakinchuyuchi najtragichnishimi j najzvorushlivishimi Razom z tim vin zrobiv u romani na pochatku opis simptomiv i klinichnogo perebigu chumi ta morali yaka poshirilas todi pid chas smertelnoyi chumnoyi epidemiyi Dekameron perekladenij led ne vsima movami svitu z nogo cherpali bagato pismennikiv j chi ne najbilshe Shekspir Ukrayinskoyu klasichnij pereklad Bokachcho dijshov do chitacha 1964 roku v perekladi Mikoli Lukasha vidavnictvo Dnipro U francuzkij literaturi tradiciyi Bokkachcho rozvinula Margarita Navarrska stvorivshi svij shedevr blizkij za stilem j perejnyatij gumanistichnim duhom francuzkoyi kulturi j neoplatonizmu Geptameron Govoryachi pro vpliv Bokkachcho na yevropejsku literaturu varto zgadati j Rable ta jogo roman Gargantyua ta Pantagryuel Latinski tvori Bokkachcho avtor ryadu istorichnih i mifologichnih tvoriv latinskoyu movoyu Sered nih enciklopedichna pracya Genealogiya poganskih bogiv u 15 knigah De genealogia deorum gentilium persha redakciya blizko 1360 traktati Pro gori lisi dzherela ozera richki bolota i morya De montibus silvis fontibus lacubus fluminibus stagnis seu paludibus et de nominibus maris pochatij blizko 1355 1357 9 knig Pro neshastya znamenitih lyudej De casibus virorum et feminarum illustrium persha redakciya blizko 1360 Kniga Pro znamenitih zhinok De claris mulieribus pochata blizko 1361 vklyuchaye 106 zhinochih biografij vid Yevi do korolevi Ioanni Neapolitanskoyi Bokkachcho pro Dante Dzhovanni Bokkachcho prisvyativ Dante dva svoyih tvori italijskoyu movoyu Malij traktat na hvalu Dante Trattatello in laude di Dante tochna nazva Origine vita e costumi di Dante Alighieri persha redakciya 1352 tretya do 1372 i nezavershenij cikl lekcij pro Bozhestvennu Komediyu Pershij tvir mistit biografiyu velikogo poeta shopravda bilsh shozhu na roman i apologiyu nizh na istoriyu drugij tvir ye komentarem Bozhestvennoyi komediyi dovedenim lishe do pochatku 17 yi pisni Pekla TvoriBokachcho poema Filostrato rukopisna kniga XIV st Codex Christianei Gamburg Neapolitanskij period 1334 erotichna poema Dim Diani La caccia di Diana bl 1336 38 roman Filokolo Filocolo bl 1335 40 poema Filostrato Filostrato bl 1339 41 poema Tezeyida Teseida delle nozze di Emilia Florentijskij period 1341 42 pastoralnij roman Ameto Comedia delle ninfe fiorentine Ninfale d Ameto Ameto pochatok 1340 h alegorichna poema Lyubovna viziya Amorosa visione 1343 44 povist Elegia di Madonna Fiammetta Fiammetta 1345 poema Ninfale fiesolano 1350 i Dekameron Decameron 1349 1352 pereglyanuto 1370 1371 ukrayinskij pereklad Dekameron X 1928 1354 1355 satirichna poema proti zhinoctva Korbachcho Il corbaccio o labirinto d amore bl 1360 kniga Zhittya Dante Alig yeri Malij traktat na hvalu Dante Trattatello in laude di Dante tochna nazva Origine vita e costumi di Dante Alighieri persha redakciya 1352 tretya do 1372 Cikl lekcij pro Bozhestvennu Komediyu Argomenti in terza rima alla Divina Commedia nezavershenij Traktat Pro gori lisi dzherela ozera riki bolota j morya De montibus silvis fontibus lacubus fluminibus stagnis seu paludibus et de nominibus maris pochatij bilya 1355 1357 napisano latinoyu Genealogiya poganskih bogiv v 15 knigah De genealogia deorum gentilium persha redakciya bilya 1360 napisano latinoyu Pro neshastya znamenitih lyudej De casibus virorum et feminarum illustrium persha redakciya bilya 1360 v 9 knigah napisano latinoyu Pro znamenitih zhinok De claris mulieribus pochato bilya 1361 skladayetsya z 106 zhinochih biografij Bukolichni pisni Bucolicum carmen Soneti ListiPerekladi ukrayinskoyuGenealogia deorum gentilium 1532 Naprikinci XVII abo pochatku XVIII stolittya nevidomij avtor perekazav ukrayinskoyu silabichnimi virshami pershu novelu chetvertogo dnya Dekameronu pro tragichnu istoriyu kohannya Gizmondi ta Gviskardo Cyu ukrayinsku pererobku bulo zdijsneno na osnovi polskoyi takozh virshovanoyi pererobki sho nalezhala vidomomu poetovi ta diplomatovi Ya Morshtinu U 1879 roci sprobu ukrayinskogo perekladu Dekamerona zrobiv Mihajlo Podolinskij yakij nadrukuvav u lvivskij gazeti Pravda pochatok vstupu opis chumi Literaturozavec Grigorij Kochur harakterizuvav cej pereklad yak nesmilivu sprobu yaka stoyit na rivni todishnoyi perekladackoyi literaturnoyi movi v Galichini yak nezdijsnenij namir poznajomiti ukrayinskih chitachiv z tvorom Bokkachcho Pershij povnij ukrayinskij pereklad Dekamerona z yavivsya u dvotomnomu vidanni 1928 roku Prozovij tekst tvoru pereklali Leonid Paharevskij ta Pavlo Majorskij yaki zrobili pereklad ne z originalu a z francuzkogo perekladu zviryayuchis takozh z rosijskim perekladom Oleksandra Veselovskogo Redaktori redaktor pershogo tomu S Rodzevich drugogo P Mohor zviryali vigotovlenij u takij sposib pereklad z italijskim originalom Kanconi pereklav Marko Voronij peredmovu napisav V Derzhavin Vidannya vijshlo nakladom u 5000 primirnikiv j yak na svij chas bulo dovoli nepogane Ale za visnovkom G Kochura doskonalim ce vidannya j ne moglo buti nadto vzhe kruchenij shlyah viniknennya cogo perekladu pozbaviv jogo stilistichnoyi yednosti yedinogo movnogo oblichchya Perekladachi j redaktori namagalisya v miru mozhlivosti sumlinno peredati zmist i takoyi meti voni dosyagli Hudozhnya svoyeridnist i barvistist Dekamerona znachnoyu miroyu zalishilasya poza mozhlivostyami pershih jogo ukrayinskih interpretatoriv Drugij povnij ukrayinskij pereklad florentijskogo shedevru Bokkachcho dobi Piznogo Serednovichchya buv stvorenij Mikoloyu Lukashom she u 1963 roci opublikovanij 1964 roci u vidavnictvi Dnipro prote zi znachnimi redaktorskimi pravkami Lukashu zakidali perekruchuvannya avtorskogo tekstu ta nadmirnu jogo arhizaciyu ta ukrayinizaciyu layali za pitomi ukrayinski slova na kshtalt berezol dzigari luchche sho vidpovidno bulo neshadno vipravleno redaktorami u kincevomu varianti vidannya Cej znachno vidredagovanij variant perekladu perevidavavsya blizko desyatka raziv ale originalna robota perekladacha bez redaguvan ta vipravlen z yavilasya lishe u 2006 roci u vidavnictvi Vidavnichij centr Prosvita zavdyaki kropitkij roboti Leonida Cherevatenka yakij vidnajshovshi rukopisi perekladu u tvorchomu arhivi Mikoli Lukasha pracyuvav nad jogo vidnovlennyam uprodovzh kilkoh rokiv pershij chastkovij pereklad ukrayinskoyu Dzhovanni Bokkachcho Dekameron urivok Pereklad z polskoyi nevidomo kinec XVII abo pochatok XVIII st drugij chastkovij pereklad ukrayinskoyu Dzhovanni Bokkachcho Dekameron urivok Pereklad z polskoyi Mihajlo Podolinskij Lviv Lviv Zhurnal Pravda chast literaturno naukova 1879 r pershij povnij pereklad ukrayinskoyu Dzhovanni Bokkachcho Dekameron u 2 oh tomah Pereklad z francuzkoyi ta rosijskoyi Leonid Paharevskij ta Pavlo Majorskij proza Marko Voronij kanconi poeziya redaktori S Rodzevich 1 ij tom P Mohor 2 ij tom peredmova Vladimir Derzhavin Harkiv DVU 1928 408 stor 1 shij tom 334 stor 2 ij tom Naklad 5 000 primirnikiv pershe vidannya znachno vidredagovanogo perekladu Lukasha Dzhovanni Bokkachcho Dekameron Z italijsoyi pereklav Mikola Lukash redaktor Olena V Hatunceva hudozhnik I P Hotinok hudozhnij redaktor B L Tulin tehnichnij redaktor L M Bobir korrektori O A Pidvishivanska G M Stadnik Kiyiv 1964 664 s 65 000 prim perevidannya 1969 1985 obidva vidavnictvo Dnipro 2000 vidavnictvo Sich 2003 2005 2007 2011 usi vidavnictvo Folio pershe vidannya avtorskogo nevidredagovanogo perekladu Lukasha Dzhovanni Bokkachcho Dekameron Z italijsoyi pereklav Mikola Lukash uporyadnikuvannya ta redaguvannya Leonid Cherevatenko Kiyiv Vidavnichij centr Prosvita 2006 896 s ISBN 966 8547 73 X Dzhovanni Bokkachcho Dekameron vibrani opovidki Interpretaciya z italijskoyi Vasil Shklyar ilyustraciyi L Korzh Radko Kiyiv Dnipro 2006 104 s il ISBN 966 578 161 8 primitka u knizi prisutni 30 zi 100 opovidok Dzhovanni Bokkachcho Pro slavnih zhinok Pereklad z latini Pavlo Sodomora hudozhnk O D Kononuchenko Harkiv Folio 2014 316 s ISBN 978 966 03 6655 8Div takozh asteroyid nazvanij na chest pismennika LiteraturaDzhovanni Bokkachcho 20 bereznya 2017 u Wayback Machine Ukrayinska radyanska enciklopediya u 12 t gol red M P Bazhan redkol O K Antonov ta in 2 ge vid K Golovna redakciya URE 1974 1985 PrimitkiBeWeB d Track Q77541206 Bosco U Encyclopaedia Britannica d Track Q5375741 Bibliotheque nationale de France BNF platforma vidkritih danih 2011 d Track Q19938912d Track Q54837d Track Q193563 Sapegno N Dizionario Biografico degli Italiani 1968 Vol 10 d Track Q1128537 Mirabile Digital Archives for Medieval Culture SISMEL Edizioni del Galluzzo d Track Q85138432d Track Q85135665 RKDartists d Track Q17299517 Biografichni dani za URE ta za Gero fon Vilpertom div Gero von Wilpert Lexikon der Weltliteratur Band 1 Autoren Alfred Kroner Verlag Stuttgart 1999 Oleksandr Cherednichenko 2014 Vipusk 127 Chastina 2 stor 44 52 PDF Inozemna Filologiya Arhiv originalu PDF za 12 veresnya 2016 Procitovano 12 veresnya 2016 Grigorij Kochur Dzhovanni Bokkachcho vstupna stattya do vidannya Dekameronu 1964 roku u perekladi Mikoli Lukasha originalu za 15 kvitnya 2016 Procitovano 15 kvitnya 2016 Drug chitacha 03 02 2008 Orisya Gaba 2015 Vipusk 125 stor 155 162 PDF Inozemna Filologiya Arhiv originalu PDF za 12 veresnya 2016 Procitovano 12 veresnya 2016 Radio Svoboda 14 listopada 2006 Ukrayina Moloda 018 vid 31 01 2007 perekaz silabichnimi virshami pershoyi noveli chetvertogo dnya pro tragichnu istoriyu kohannya Gizmondi ta Gviskardo pereklad zdijsneno na osnovi polskoyi takozh virshovanoyi pererobki sho nalezhala vidomomu poetovi ta diplomatovi Ya Morshtinu pereklad pochatku vstupu opis chumi L V Kolomiyec Institut filologiyi KNU imeni Tarasa Shevchenka 2011 Baza danih malih kosmichnih til JPL Dzhovanni Bokkachcho angl PosilannyaBokkachcho Dzhovanni Zarubizhni pismenniki enciklopedichnij dovidnik u 2 t za red N Mihalskoyi ta B Shavurskogo Ternopil Navchalna kniga Bogdan 2005 T 1 A K S 154 ISBN 966 692 578 8 Bokkachcho Dzhovanni Enciklopedichnij slovnik klasichnih mov L L Zvonska N V Korolova O V Lazer Pankiv ta in za red L L Zvonskoyi 2 ge vid vipr i dopov K VPC Kiyivskij universitet 2017 S 73 ISBN 978 966 439 921 7 U Vikidzherelah ye Giovanni Boccaccio Vikicitati mistyat vislovlyuvannya vid abo pro Dzhovanni Bokkachcho Vikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Giovanni Boccaccio Dekameron ukrayinskoyu v perekladi Lukasha 31 grudnya 2009 u Wayback Machine Kanconi z Dekamerona ukrayinskoyu v perekladi Lukasha 19 kvitnya 2010 u Wayback Machine Dzhovanni Bokkachcho Malij traktat na slavu Dante Pereklad i primitki Vasil Bilocerkivskij ukr Gravyuri Dzhovanni Bokachcho 12 veresnya 2009 u Wayback Machine Dzhovanni Bokachcho Dekameron 28 zhovtnya 2020 u Wayback Machine Recenziya na pereklad Dekameronu v interpretaciyi V Shklyara 5 chervnya 2015 u Wayback Machine Pro avtorskij necenzurovanij primirnik perekladu Dekamerona vikonanogo M Lukashem 5 bereznya 2016 u Wayback Machine Decameron Web Proekt kafedri italianistiki Braunskogo universitetu SShA Deyaki teksti Bokachcho v originali j anglijskomu perekladi bagato materialiv pro zhittya i tvorchist angl 23 sichnya 2010 u Wayback Machine