Дмитро Юрійович Шемяка, Дмитрій Шемяка (початок XV століття — 17 липня 1453) — великий князь Московський (1445, 1446—1447), також князь Углицький, князь Галицький, син Великого князя Московського Юрія Дмитровича і княгині Анастасії Юріївни, дочки останнього великого князя Смоленського Юрія Святославича, онук Дмитра Донського, один з головних учасників міжусобної війни в північноруських князівствах другої чверті XV століття.
Дмитро Юрійович Шемяка | ||
![]() | ||
| ||
---|---|---|
7 липня 1445 — — 26 жовтня 1445 | ||
Попередник: | Василь II Темний | |
Наступник: | Василь II Темний | |
12 лютого 1446 — 17 лютого 1447 | ||
Народження: | точна дата невідома | |
Смерть: | 17 липня 1453 Великий Новгород | |
Причина смерті: | отрути | |
Поховання: | d | |
Країна: | Велике князівство Московське | |
Рід: | Рюриковичі, (Даниловичі Московські) | |
Батько: | Юрій Дмитрович | |
Мати: | Анастасія Юріївна Смоленська | |
Шлюб: | d | |
Діти: | син — Іван Дмитрович Шем'якін, донька — | |
|
Ця стаття є сирим з іншої мови. Можливо, вона створена за допомогою машинного перекладу або перекладачем, який недостатньо володіє обома мовами. (липень 2019) |
У літописах згадується з 1433 року. Точна дата народження невідома, в літературі згадуються вказівки на різні роки. В 1433—1434 роках підтримував батька у відстоюванні прав на великокнязівський стіл. У 1434 році разом з братом забезпечив зайняття московського столу Василем ІІ Васильовичем. З середини 40-х років XV століття боровся з Василем ІІ, намагався організувати відсіч татарам, приведеним Василем 1445 року, деякий час займав великокнязівський стіл в Москві. Новгородською республікою визнавався великим князем аж до смерті в 1453 році. Отруєний у Великому Новгороді за наказом Василя ІІ.
Ім'ям «Дмитро» князь Юрій назвав Шемяку, як і його молодшого брата , ймовірно, на честь їхнього діда, великого князя Дмитра Донського. За однією з версій, прізвисько Шемяка (як зазначає О. О. Зимін), «швидше за все походить від татарського терміну[] чимеху, що означає прикрашати, а звідси чимек — прикраса, наряд». Згідно з іншою версією, Шемяка — походить від шеемяка, тобто «здатний нам'яти шию, могутній».
Згідно з О. О. Зіміним, «старші сини Юрія Дмитровича, і Дмитро Шемяка, можливо, вже до 1425 року прагнули до самоствердження». Історик також відзначає, що «конфлікт їх з батьком, що загострився пізніше, визрівав вже до 1427—1428 років»
Влітку 1432 року і 25 квітня 1433 року Юрій Дмитрович склав духовну грамоту, за якою заповідав «детем своїм, Васильєв, Дмитро, і Дмитру меншому, вотчину свою, у Москві свої жереб» «на три». Крім того, князю Дмитру була заповідана Руза «з волостмі, і з тамгою, і з миті, і з борту, і з сели, і з усіма митами», а також третя частина Дмитрова «і з Московськими волостьми», частина Дмитровських волостей, третя частина Вятки і ряд інших володінь і доходів.
Початок міжусобиці
8 лютого 1433 в Москві відбулося весілля Василя Васильовича та Марії Ярославівни. На весілля прибув князь Дмитро з братом — Юрія Дмитровича та Дмита Красного не було. Під час весілля відбулася пригода з дорогоцінним поясом, що був на Василеві Юрійовичу — ніби він був вкрадений під час весілля Дмитра Донського і в майбутньому опинився у Василя Косого, пояс зірвала з Василя Софія Вітовтівна.
Дослідник П. Ковальов-Случевський писав, що «не тільки „зривання пояса“, але навіть простий натяк на те, що хтось із Юрійовичів його вкрав або просто привласнив, означав сильну образу». Дмитро і Василь Юрійовичі, розізлившись, покинули весілля та попрямувавши до батька в Галич. По дорозі вони пограбували скарбницю ярославських князів, що були прихильниками Василя Васильовича. Князі Дмитро і Василь, прибувши в місто, побачили, що Юрій Дмитрович з дружиною зібрався відходити на Василя Васильовича і виступили навесні 1433 в похід разом з батьком.
25 квітня 1433 року в битві біля берегів річки Клязьми за 20 верст від Москви об'єднана дружина Юрія Дмитровича, Дмитра Шемяки і розбила війська Василя. Юрій Дмитрович вступив до Москви і зійшов на великокняжий престол. За вказівкою великого князя Юрія, Дмитро Шемяка і Василь Косий виступили навздогін за Василем Васильовичем, який втік до Твері, а потім у Кострому, де Юрійовичі й наздогнали його. Юрій Дмитрович, який прибув пізніше, полонив Василя, проте згодом помирився з ним, та дав Коломну. Це рішення Юрія Дмитровича призвело до того, що багато бояр обурилися цим, бо не до вподоби боярству було таке роздавання земель. Крім того, згідно з , складеним не раніше 1481, «москвичі ж всі, князі, і бояри, і воєводи, і діти боярскі, і дворяни, від малого і до великого, всі поїхали на Коломну до великого князя, не повиклі бо служити удельним князям». Мир з Василем Васильовичем і передача йому Коломни відбулися завдяки заступництву фаворита Юрія Дмитровича — боярина Семена Федоровича Морозова. Судячи по всьому, між ним і братами Василем та Дмитром Юрійовичем відбулася сварка, в результаті якої Морозов був убитий Юрійовичем «в набережныхъ сѣнѣхъ» Кремлівського палацу, після чого князі Василь та Дмитро, покинули Москву, побоюючись розплати з боку батька, і від'їхали до Костроми.
Близько 5 червня 1434 — 6 січня 1435 року було укладено замирення між Василем II і молодшими Юрійовичами, підтверджувалися право братів на володіння землями, заповіданими їм Юрієм Дмитровичем. Дмитро Юрійович додатково отримав Ржев і Углич. У спільному володінні Юрійовичів повинна була знаходитися Вятка.
Взимку 1436 князь Дмитро приїхав до Москви кликати Василя II в Углич на своє весілля з княжною Софією Дмитрівною, дочкою Заозерського князя Дмитра Васильовича. Василь II наказав його зловити і відправив з приставом на Коломну. Цей крок Василя привів до того, що двір князя Дмитра, в умовах тривалої війни між Василем Васильовичем і , приєднався до , що в тому часі рухався з Устюга до Вологди. Пізніше Василь Васильович розпорядився звільнити Дмитра Шемяку «з заліза», наказавши «бити йому простому на Коломні».
Перший похід на татар
У 1437 році Василь II Темний відправив Дмитра Юрійовича та дрібних князів з їхніми полками проти татар Улу-Мухаммеда, що вирішили влаштуватися в районі міста Бєлєва. По дорозі до Бєлева вони, за твердженням великокнязівського літопису, грабували населення: під Бєлевом воєводи Василь Собакін та Андрій Голтяєв відхилили пропозицію миру на вигідних умовах з боку Улу-Мухаммеда, крім того, можливо, Мценський воєвода Григорій Протасьєв перейшов на бік татар і «створи крамолу». Вранці 5 грудня 1437 року татари вдарили по руських полках і розбили їх. Після поразки під Бєлевом Василь II спільно з Дмитром Шемякою і уклав мирову з Борисом Олександровичем Тверським, що передбачала, зокрема, взаємну допомогу на випадок, якщо «піде цар ратію або рать татарська», а також противитися угодовським діям з Тверськими і Кашинськими князями.
24 червня 1440 року Василь ІІ скоротив судові привілеї Дмитра Шемяки. 22 вересня 1440 при дивних обставинах помер князь . Бояри Красного покликали на престол Шемяку, що був тоді в Угличі.
Восени 1441 року великий князь посварився з Дмитром і пішов війною на Углич. Углицький дяк попередив Дмитра Юрійовича, князь встиг утекти до Бежецького Верху (який після смерті молодшого брата вважав своєю вотчиною, незважаючи на її захоплення Василем II). Вже в 1442 році Дмитро Юрійович перебував з князем Іваном Можайським в «одіначестве … на Углич», але Василю II вдалося переманити Івана Андрійовича на свій бік, поступившись йому Суздалем, відібраним у князя Олександра Васильовича Чарторийського за підтримку Дмитра Шемяки. Дмитро Юрійович спільно з Олександром Чарторийським виступив (мабуть, з Углича по Волзі на Дмитров) проти Василя II, вони «прийшли мало не до Москви», і під Троїцьким монастирем їх примирив з Василем ігумен Зиновій Троїцький. Московські літописні зводи 1470-х років нічого не повідомляли про війну з Дмитром Шемякою 1441—1442 років, яку почав Василь II зі своєї ініціативи. До 31 серпня 1442 було складено замирення Дмитра Юрійовича з великим князем Василем, за яким князь Дмитро визнавав перехід володінь Василя Косого (Дмитрова, Звенигорода і Вятки) до Василя II, зберігав за собою Галич, Рузу, Вишгород, Углич і Ржев. Замирення наказувало Дмитру Юрійовичу надалі ходити в походи разом з великим князем чи надсилати своїх воєвод за його розпорядженням, забороняло князеві Дмитру самостійні зносини з Ордою.
Полонення Василя ІІ
Під час конфлікту 1441—1442 Дмитро Юрійович відправив у Новгород послів з проханням прийняти його до себе на княжіння, на що новгородці відповіли йому: (згідно з Никонівським літописом «аще хочеш, князю, до нас їхати, і ти поїду, а ми тобе ради»). Взимку 1444—1445 року Дмитро Юрійович, у числі інших князів «гнізда Калити», виступив з великим князем Василем у похід проти Улу-Мухаммеда, що зайняв раніше «старий» Нижній Новгород (очевидно, Нижньогородський Кремль) і Муром. Улу-Мухаммед пішов у Нижній Новгород, передові загони, відправлені Василем II, побили татар під Муромом, і «в Гороховці, і в інех местех», після чого Василь 26 березня повернувся через Суздаль і Володимир у Москву. До походу на татар літом 1445 Шемяка не приєднався. 7 липня 1445 поруч з Суздалем війська Василя II були вщент розбиті татарами, Василь Васильович, в числі інших, потрапив у полон. Після отримання звістки про полонення Василя II, влада в Москві (доки Василь перебував у полоні), згідно з традиційними уявленнями про порядок спадкування великокнязівського престолу, перейшла до Дмитра Шемяки, як старшого в роді Калити. Влітку-восени 1445 Дмитро Юрійович був дійсним правителем на великого князівства і явним претендентом на отримання й формального статусу великого князя.
У вересні 1445 року (існують інші датування) князі Василь і Федір склали проект угодою з Дмитром Шемякою і відправили цей документ до Москви. За мировою, визнавалися недійсними всі угоди з продажу землі московським боярам і монастирям. Крім того, суздальські князі повинні були отримати у своє розпорядження і Вятку, їхні васальні обов'язки, в основному, зводилися до військової служби. Посольство Бегича і дяка Федора від Шемяки пливло по Оці. Не отримуючи довгий час звісток від Бегича, Улу-Мухаммед вирішив, що він убитий Шемякою, і 1 жовтня 1445 року відпустив Василя II з ескортом татар. При цьому Василь дав скріплену хресним цілуванням обіцянку заплатити викуп. По дорозі Василь ІІ потопив посланців Шемяки. Дмитро повернувся до Углича. Повернувшись в Углич, Шемяка починає підготовлювати коаліцію проти Василя ІІ, використовуючи підписані ним мирові та незадоволення цілування хреста Василем татарам.
Друга спроба
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTg0THpobEwxQnlhVzVqWlY5RWJXbDBjbmtsTWpkelgxTmxZV3d1WjJsbS5naWY=.gif)
На початку лютого 1446 року Дмитро Юрійович та Іван Андрійович перебували в Рузі, де до них приєдналася рать, послана Борисом Тверським. Отримавши звістку, що Василь II зі своїми дітьми і найближчим оточенням знаходиться в Троїцькому монастирі, в ніч з 12 на 13 лютого війська Дмитра Шемяки і його союзників, підійшовши «изгоном» до столиці, без бою зайняли Москву, Дмитро Юрійович вдруге зійшов на великокняжий престол. Потім Василь Васильович був осліплений (з цієї причини пізніше отримавши прізвисько «Темний») його заслали разом з дружиною в Углич, а Софію Вітовтовну (призвідницю початку протистояння) — на Чухлому. Населення було приведено до присяги великому князю Дмитру. Після вступу на велике князювання Дмитро Юрійович відправив своїх «поклонщиків» у Новгород, новгородці, зі свого боку, прислали до Шемяки своїх послів, і великий князь цілував хрест Великому Новгороду. Перемога Дмитра над Василем II, як зазначає О. Зимін, « викликала явне незадоволення у ординських покровителів Василя Васильовича в Казані». У квітні 1446 року казанці («царів двір») зробили набіг на Устюг. 28 квітня 1446 року Дмитро Юрійович уклав з Іваном Можайським мирову. На засланні у Вологді до Василя Темного почали стікатися його прихильники. Серед інших прибув посланий Борисом Тверським Кашинський намісник князь Федір Шуйський, який передав Василю запрошення великого князя Бориса виїхати до Твері.
У Твер продовжували прибувати прихильники Василя Темного з числа московських служивих людей з великокняжого двору, «князів і бояр». З Литви виступили сили князя Василя Ярославича, Івана Васильовича Стрига Оболенського, князів Ряполовскіх, Федора Васильовича Басенко, з'єднавшись в Єльні із загонами татарських царевичів Якуба та Касима. Вирушивши до Твері з метою не допустити об'єднання Василя Ярославовича з Василем Темним, війська Дмитра Юрійовича та Івана Андрійовича зупинилися в Волоколамську, де провели весь Різдвяний піст (15 листопада — 25 грудня 1446). Новгородці, що знаходилися в договірних відносинах з великим князем Дмитром, не взяли участі в його протиборстві з Василем Васильовичем.
У Волоколамськ до Дмитра Юрійовича прибув посол Бориса Тверського з вимогою у тижневий термін піти у свою вотчину, в іншому випадку Борис Олександрович погрожував виступити проти нього спільно з Василем II. Почалася втеча служивих людей, у результаті у військах Дмитра Шемяки та Івана Можайського залишилися тільки вояки з Галича та Можайська. У ніч на Різдво 25 грудня 1446 року ("в саму завтреню посланий Борисом і Василем II изгоном ": малий загін, зробивши глибокий рейд в тил противника, підійшов до Нікольських воріт Москви. Скориставшись відсутністю в Москві великих збройних сил і тим, що ворота були відкриті у зв'язку з проїздом через них княгині Уляни (вдови князя Василя Володимировича), вояки увійшли до міста. Наміснику великого князя Дмитра вдалося втекти, городяни були приведені до присяги Василю Васильовичу. Одночасно Борис Тверський та Василь Темний рушили з Твері на Волоколамськ. Отримавши всі ці звістки, Дмитро Юрійович та Іван Можайський під загрозою повного оточення відійшли на Галич. З-під Волоколамська Дмитро Юрійович по річках через Углич, Ярославль і Кострому попрямував до Галича, потім у Чухлому, з Чухломи, взявши з собою Софію Вітовтовну, Шемяка прибув в Каргополь, що належав галицьким князям.
Василь II з московською і тверською «силою» рушив по дорозі Дмитра до Углича. Під Угличем з тверськими гарматами був посланий гармаш Микула Кречетников, також прибув Василь Ярославович з військами. Облога Углича тривала тиждень, після сильного артилерійського обстрілу місто капітулювало. Незабаром князь Іван Андрійович залишив Дмитра Юрійовича і уклав не пізніше 31 серпня 1447 року мирову угоду з Василем Темним. Крім того, на початку 1447 Василь II уклав угоду з Василем Ярославичем. За цим договором серпуховський князь цілував хрест у вірності великому князю і його дітям, зобов'язуючись мати над собою не тільки самого Василя II, але і його синів, що означало знищення родового принципу успадкування великокнязівського престолу. Після падіння Углича Василь Темний рушив до Ярославля, звідки відправив до Дмитра свого боярина з настійним проханням відпустити Софію Вітовтовну. 17 лютого 1447 року Василь Темний вступив до Москви і знову зайняв великокнязівський престол.
Продовження усобиці
Дмитро Юрійович відпустив Софію Вітовтовну з Каргополя. При цьому відправлені супроводжувати її боярин і діти боярські перейшли на службу до Василя. Навесні 1447 осаджений тверськими військами Ржев після тритижневого опору капітулював.
Дмитро Юрійович, згідно з адресованим йому посланням ієрархів 29 грудня 1447, не склав хресного цілування до Великого Новгороду, посилав туди свого посла, з проханням: «татарове ізневолілі нашу отчину Москву, і ви ми дайте на них допомогти». Однак, в 1447 і 1448 рр.. Новгороду було не до Шемяки ".
Згідно з посланням ієрархів, Дмитро Юрійович «на лихо» Василя II посилав своїх посланців до вятчан, намагаючись підняти їх на боротьбу з Василем Темним, проте вятчани не відгукнулися на заклик. Дмитру Юрійовичу вдалося тимчасово знову залучити на свій бік Івана Можайського. Згідно з посланням 29 грудня 1447, Дмитро вів переговори з Іваном Можайським.
Влітку Дмитро уклав мирову з Василем ІІ обіцяючи визнавати його за свого князя. 29 грудня 1447 п'ять єпископів Московської Церкви (включаючи Іону), кілька архімандритів та ігуменів, як зазначає А. Зимін, «явно за прямою вказівкою Василя II і його оточення» склали послання Дмитру Юрійовичу із звинуваченнями на його адресу.
Взимку 1447/1448 року Василь II вислав війська на Галич «і прийшовши з потугою силою став на Костромі», почалися переговори між сторонами. Згідно з московськими літописцями 70-х років XV століття, Дмитро Юрійович почав просити миру, був укладений мир і Василь II повернувся до Москви. Влітку 1448 Василь II уклав нову угоду з Іваном Можайським, а між 15 грудня 1448 і 22 червня 1449 — мирову із суздальським князем , за яким суздальський князь, зокрема, зобов'язувався «не приставати» до Дмитра Юрійовича або іншому «недругові» Василя II. 13 Квітня 1449 Дмитро Юрійович, можливо, разом з Іваном Андрійовичем, підійшов «з потугою силою» до Костроми, але «не успішний нічтоже», оскільки у місті перебувала застава Василя II — його двір, який очолювали князь Іван Стрига Оболенський і Федір Басенок. Дізнавшись про рух військ Дмитра Шемяки, проти нього виступив Василь II, взявши з собою «братію свою», татарських царевичів «з усіма силами», а також митрополита і єпископів. Підійшовши до Волги, Василь Васильович спустив на Дмитра Шемяку свою «братію» і татарських царевичів, а сам зупинився в селі Рудіні на Ярославщині.
31 серпня 1449 Василь II уклав договір з Казимиром IV, за яким Казимир, зокрема, обіцяв не приймати Дмитра Шемяку. Восени 1449 Василь II послав князя з військом на Галич. Дізнавшись про це, Дмитро Юрійович виїхав з дружиною і боярами в Новгород. Приїхавши на Вішеру, він направив новгородському архієпископу Євфимію прохання прийняти до себе його дружину і сина. Архієпископ погодився, а сам князь великий Дмитро Юрійович повернувся на Галич. Наприкінці 1449 — початку 1450 року Василь Васильович виступив у похід, прямуючи до Галича. Отримуючи відомості, що Дмитро Юрійович пішов до Вологди, а потім повернув до Галича, Василь II міняв напрямки руху і дійшов до Залізного Борка.
27 січня 1450, коли війська князя В. І. Оболенського підійшли до Галича, Дмитро Юрійович зі своїми військами розташувався на горі під містом. Воєводи почали підійматися на гору, з Галича був відкритий вогонь Дізнавшись про перемогу під Галичем, туди з Залізного Борка прибув Василь II. У Галичі та Угличі були посаджені намісники великого князя Василя Васильовича.
Останні роки та смерть
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemRoTHlWRU1DVTVNeVZFTUNWQ05TVkVNQ1ZDUlNWRU1TVTRNQ1ZFTUNWQ015VkVNQ1ZDT0NWRU1DVkNOU1ZFTUNWQ01pVkVNU1U0TVNWRU1DVkNRU1ZFTUNWQ09DVkVNQ1ZDT1Y4bFJERWxPREVsUkRBbFFrVWxSREFsUWpFbFJEQWxRa1VsUkRFbE9EQXVhbkJuTHpJd01IQjRMU1ZFTUNVNU15VkVNQ1ZDTlNWRU1DVkNSU1ZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDTXlWRU1DVkNPQ1ZFTUNWQ05TVkVNQ1ZDTWlWRU1TVTRNU1ZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZDT0NWRU1DVkNPVjhsUkRFbE9ERWxSREFsUWtVbFJEQWxRakVsUkRBbFFrVWxSREVsT0RBdWFuQm4uanBn.jpg)
У квітні 1450 року Дмитро Юрійович приїхав у Великий Новгород, де «челов хрест до Великого Новугороду, а Великий Новгород челов хрест до великого князя Дмитра заедіно». Пробувши якийсь час у Новгороді, Дмитро наказав «вятчанам йти до себе», а сам вирушив на Двіну. Спустившись по ній, Дмитро Шемяка 29 червня без бою ввійшов в Устюг і привів місцевих жителів до присяги. Зайнявши Устюг, Дмитро Юрійович закликав вогуличів і вятчан «волості великого князя Василя Васильовича грабити», а «сам поиде на Вологду, і Вологди воівав», повернувся на Устюг, де жив приблизно до початку 1452 року.
Пермський єпископ Питирим в 1447 році «писав грамоту на Дмитра Шемяку з прокляттям від церкви святої»; фразою в посланні митрополита Йони на Вятку близько 1452 («з відлученим від Божа церкві с князем Дмитром з Шемяков приходили есте многожди на великого князя вотчину»). 21 березня 1451 року, залишивши родину у Новгороді, Дмитро Юрійович покинув Городище і попрямував «за Волок». Протягом кількох місяців Дмитро, перебуваючи на Двіні, готувався до походу проти Василя Темного. Дізнавшись, що Шемяка рухається до Устюгу, Василь II організував проти нього військову експедицію — 1 січня 1452 року Темний виступив з Москви в похід. Частина сил Василя II під командуванням княжича Івана і татарського царевича Якуба рухалася на Кокшенгу, інша частина наближалася до Устюгу з півдня. Перебуваючи під Устюгом, Дмитро Шемяка отримав звістку про наближення сил Василя Темного. Дмитру Юрійовичу загрожувала небезпека оточення, він спалив посади Устюга і, залишивши в місті свого намісника, відправився на Двіну. Відступав Шемяка на Заволоч, звідти повернувся на Новгород. 10 вересня 1452 року Дмитро Юрійович, можливо, збираючись пробитися до Ржева, «прийшов на Кашин місто изгоном», але взяти місто йому не вдалося. У 1451—1453 роках Великий Новгород визнавав Дмитра Юрійовича великим князем (одночасно і Василя Васильовича).
Не пізніше липня 1453 року Василь Темний послав дяка Степана Бородатого «в Новоград з смертним зіллям уморити князя Дмитрея». Одного дня на обід йому була подана курка, яку учасники отруєння «смертним зіллям доспеша», Дмитро, провівши 12 днів у ліжку, помер 17 липня 1453 року, був похований в Юр'євому монастирі в Новгороді.
Легенди
У російській мові зберігся вираз «шемячин суд» (також «шемякін суд», рос. шемякин суд), який вживається щодо несправдливого, продажного суду, судді-хабарника. Він пов'язаний з пам'яткою староросійської літератури XVII ст. .
Примітки
- Дмитрій Шемяка [ 27 вересня 2020 у Wayback Machine.] // Українська радянська енциклопедія : у 12 т. / гол. ред. М. П. Бажан ; редкол.: О. К. Антонов та ін. — 2-ге вид. — К. : Головна редакція УРЕ, 1974–1985.
- О. М. Рапов Дмитрий Шемякин [ 20 вересня 2011 у Wayback Machine.]
Джерела
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Дмитро Шемяка |
- Соловйов С. М. Історія Росії з найдавніших часів.
- Екземплярський А. В. Великі та удільні князі Північної Русі в татарський період, з 1238 по 1505 р.
- Зімін О. О. Витязь на распутье: Феодальная война в России XV в. М.: Мысль, 1991 (рос.)
- История России [1]
Посилання
- Дмитрий Васильевич [Архівовано 9 березня 2013 у WebCite] в Православной Энциклопедии [ 24 лютого 2011 у Wayback Machine.] (рос.)
- Дмитрий Юрьевич Шемяка [ 20 вересня 2011 у Wayback Machine.] Хронос. Всемирная история в интернете. (рос.)
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Dmitro Yurijovich Shemyaka Dmitrij Shemyaka pochatok XV stolittya 17 lipnya 1453 velikij knyaz Moskovskij 1445 1446 1447 takozh knyaz Uglickij knyaz Galickij sin Velikogo knyazya Moskovskogo Yuriya Dmitrovicha i knyagini Anastasiyi Yuriyivni dochki ostannogo velikogo knyazya Smolenskogo Yuriya Svyatoslavicha onuk Dmitra Donskogo odin z golovnih uchasnikiv mizhusobnoyi vijni v pivnichnoruskih knyazivstvah drugoyi chverti XV stolittya Dmitro Yurijovich ShemyakaDmitro Yurijovich ShemyakaBlagovirnij knyaz Dimitrij Yurijovich Shemyaka Rozpis paradnogo vhodu v Derzhavnomu istorichnomu muzeyu stvorena artillyu Fomi Gavrilovicha Toropova 1883 Velikij knyaz Moskovskij 7 lipnya 1445 26 zhovtnya 1445 Poperednik Vasil II Temnij Nastupnik Vasil II Temnij 12 lyutogo 1446 17 lyutogo 1447 Narodzhennya tochna data nevidomaSmert 17 lipnya 1453 1453 07 17 Velikij NovgorodPrichina smerti otrutiPohovannya dKrayina Velike knyazivstvo MoskovskeRid Ryurikovichi Danilovichi Moskovski Batko Yurij DmitrovichMati Anastasiya Yuriyivna SmolenskaShlyub dDiti sin Ivan Dmitrovich Shem yakin donka Mediafajli b u Vikishovishi Cya stattya ye sirim perekladom z inshoyi movi Mozhlivo vona stvorena za dopomogoyu mashinnogo perekladu abo perekladachem yakij nedostatno volodiye oboma movami Bud laska dopomozhit polipshiti pereklad lipen 2019 U litopisah zgaduyetsya z 1433 roku Tochna data narodzhennya nevidoma v literaturi zgaduyutsya vkazivki na rizni roki V 1433 1434 rokah pidtrimuvav batka u vidstoyuvanni prav na velikoknyazivskij stil U 1434 roci razom z bratom zabezpechiv zajnyattya moskovskogo stolu Vasilem II Vasilovichem Z seredini 40 h rokiv XV stolittya borovsya z Vasilem II namagavsya organizuvati vidsich tataram privedenim Vasilem 1445 roku deyakij chas zajmav velikoknyazivskij stil v Moskvi Novgorodskoyu respublikoyu viznavavsya velikim knyazem azh do smerti v 1453 roci Otruyenij u Velikomu Novgorodi za nakazom Vasilya II Im yam Dmitro knyaz Yurij nazvav Shemyaku yak i jogo molodshogo brata jmovirno na chest yihnogo dida velikogo knyazya Dmitra Donskogo Za odniyeyu z versij prizvisko Shemyaka yak zaznachaye O O Zimin shvidshe za vse pohodit vid tatarskogo terminu sho ce chimehu sho oznachaye prikrashati a zvidsi chimek prikrasa naryad Zgidno z inshoyu versiyeyu Shemyaka pohodit vid sheemyaka tobto zdatnij nam yati shiyu mogutnij Zgidno z O O Ziminim starshi sini Yuriya Dmitrovicha i Dmitro Shemyaka mozhlivo vzhe do 1425 roku pragnuli do samostverdzhennya Istorik takozh vidznachaye sho konflikt yih z batkom sho zagostrivsya piznishe vizrivav vzhe do 1427 1428 rokiv Vlitku 1432 roku i 25 kvitnya 1433 roku Yurij Dmitrovich sklav duhovnu gramotu za yakoyu zapovidav detem svoyim Vasilyev Dmitro i Dmitru menshomu votchinu svoyu u Moskvi svoyi zhereb na tri Krim togo knyazyu Dmitru bula zapovidana Ruza z volostmi i z tamgoyu i z miti i z bortu i z seli i z usima mitami a takozh tretya chastina Dmitrova i z Moskovskimi volostmi chastina Dmitrovskih volostej tretya chastina Vyatki i ryad inshih volodin i dohodiv Pochatok mizhusobici8 lyutogo 1433 v Moskvi vidbulosya vesillya Vasilya Vasilovicha ta Mariyi Yaroslavivni Na vesillya pribuv knyaz Dmitro z bratom Yuriya Dmitrovicha ta Dmita Krasnogo ne bulo Pid chas vesillya vidbulasya prigoda z dorogocinnim poyasom sho buv na Vasilevi Yurijovichu nibi vin buv vkradenij pid chas vesillya Dmitra Donskogo i v majbutnomu opinivsya u Vasilya Kosogo poyas zirvala z Vasilya Sofiya Vitovtivna Doslidnik P Kovalov Sluchevskij pisav sho ne tilki zrivannya poyasa ale navit prostij natyak na te sho htos iz Yurijovichiv jogo vkrav abo prosto privlasniv oznachav silnu obrazu Dmitro i Vasil Yurijovichi rozizlivshis pokinuli vesillya ta popryamuvavshi do batka v Galich Po dorozi voni pograbuvali skarbnicyu yaroslavskih knyaziv sho buli prihilnikami Vasilya Vasilovicha Knyazi Dmitro i Vasil pribuvshi v misto pobachili sho Yurij Dmitrovich z druzhinoyu zibravsya vidhoditi na Vasilya Vasilovicha i vistupili navesni 1433 v pohid razom z batkom 25 kvitnya 1433 roku v bitvi bilya beregiv richki Klyazmi za 20 verst vid Moskvi ob yednana druzhina Yuriya Dmitrovicha Dmitra Shemyaki i rozbila vijska Vasilya Yurij Dmitrovich vstupiv do Moskvi i zijshov na velikoknyazhij prestol Za vkazivkoyu velikogo knyazya Yuriya Dmitro Shemyaka i Vasil Kosij vistupili navzdogin za Vasilem Vasilovichem yakij vtik do Tveri a potim u Kostromu de Yurijovichi j nazdognali jogo Yurij Dmitrovich yakij pribuv piznishe poloniv Vasilya prote zgodom pomirivsya z nim ta dav Kolomnu Ce rishennya Yuriya Dmitrovicha prizvelo do togo sho bagato boyar oburilisya cim bo ne do vpodobi boyarstvu bulo take rozdavannya zemel Krim togo zgidno z skladenim ne ranishe 1481 moskvichi zh vsi knyazi i boyari i voyevodi i diti boyarski i dvoryani vid malogo i do velikogo vsi poyihali na Kolomnu do velikogo knyazya ne povikli bo sluzhiti udelnim knyazyam Mir z Vasilem Vasilovichem i peredacha jomu Kolomni vidbulisya zavdyaki zastupnictvu favorita Yuriya Dmitrovicha boyarina Semena Fedorovicha Morozova Sudyachi po vsomu mizh nim i bratami Vasilem ta Dmitrom Yurijovichem vidbulasya svarka v rezultati yakoyi Morozov buv ubitij Yurijovichem v naberezhnyh sѣnѣh Kremlivskogo palacu pislya chogo knyazi Vasil ta Dmitro pokinuli Moskvu poboyuyuchis rozplati z boku batka i vid yihali do Kostromi Blizko 5 chervnya 1434 6 sichnya 1435 roku bulo ukladeno zamirennya mizh Vasilem II i molodshimi Yurijovichami pidtverdzhuvalisya pravo brativ na volodinnya zemlyami zapovidanimi yim Yuriyem Dmitrovichem Dmitro Yurijovich dodatkovo otrimav Rzhev i Uglich U spilnomu volodinni Yurijovichiv povinna bula znahoditisya Vyatka Vzimku 1436 knyaz Dmitro priyihav do Moskvi klikati Vasilya II v Uglich na svoye vesillya z knyazhnoyu Sofiyeyu Dmitrivnoyu dochkoyu Zaozerskogo knyazya Dmitra Vasilovicha Vasil II nakazav jogo zloviti i vidpraviv z pristavom na Kolomnu Cej krok Vasilya priviv do togo sho dvir knyazya Dmitra v umovah trivaloyi vijni mizh Vasilem Vasilovichem i priyednavsya do sho v tomu chasi ruhavsya z Ustyuga do Vologdi Piznishe Vasil Vasilovich rozporyadivsya zvilniti Dmitra Shemyaku z zaliza nakazavshi biti jomu prostomu na Kolomni Pershij pohid na tatarU 1437 roci Vasil II Temnij vidpraviv Dmitra Yurijovicha ta dribnih knyaziv z yihnimi polkami proti tatar Ulu Muhammeda sho virishili vlashtuvatisya v rajoni mista Byelyeva Po dorozi do Byeleva voni za tverdzhennyam velikoknyazivskogo litopisu grabuvali naselennya pid Byelevom voyevodi Vasil Sobakin ta Andrij Goltyayev vidhilili propoziciyu miru na vigidnih umovah z boku Ulu Muhammeda krim togo mozhlivo Mcenskij voyevoda Grigorij Protasyev perejshov na bik tatar i stvori kramolu Vranci 5 grudnya 1437 roku tatari vdarili po ruskih polkah i rozbili yih Pislya porazki pid Byelevom Vasil II spilno z Dmitrom Shemyakoyu i uklav mirovu z Borisom Oleksandrovichem Tverskim sho peredbachala zokrema vzayemnu dopomogu na vipadok yaksho pide car ratiyu abo rat tatarska a takozh protivitisya ugodovskim diyam z Tverskimi i Kashinskimi knyazyami 24 chervnya 1440 roku Vasil II skorotiv sudovi privileyi Dmitra Shemyaki 22 veresnya 1440 pri divnih obstavinah pomer knyaz Boyari Krasnogo poklikali na prestol Shemyaku sho buv todi v Uglichi Voseni 1441 roku velikij knyaz posvarivsya z Dmitrom i pishov vijnoyu na Uglich Uglickij dyak poperediv Dmitra Yurijovicha knyaz vstig utekti do Bezheckogo Verhu yakij pislya smerti molodshogo brata vvazhav svoyeyu votchinoyu nezvazhayuchi na yiyi zahoplennya Vasilem II Vzhe v 1442 roci Dmitro Yurijovich perebuvav z knyazem Ivanom Mozhajskim v odinachestve na Uglich ale Vasilyu II vdalosya peremaniti Ivana Andrijovicha na svij bik postupivshis jomu Suzdalem vidibranim u knyazya Oleksandra Vasilovicha Chartorijskogo za pidtrimku Dmitra Shemyaki Dmitro Yurijovich spilno z Oleksandrom Chartorijskim vistupiv mabut z Uglicha po Volzi na Dmitrov proti Vasilya II voni prijshli malo ne do Moskvi i pid Troyickim monastirem yih primiriv z Vasilem igumen Zinovij Troyickij Moskovski litopisni zvodi 1470 h rokiv nichogo ne povidomlyali pro vijnu z Dmitrom Shemyakoyu 1441 1442 rokiv yaku pochav Vasil II zi svoyeyi iniciativi Do 31 serpnya 1442 bulo skladeno zamirennya Dmitra Yurijovicha z velikim knyazem Vasilem za yakim knyaz Dmitro viznavav perehid volodin Vasilya Kosogo Dmitrova Zvenigoroda i Vyatki do Vasilya II zberigav za soboyu Galich Ruzu Vishgorod Uglich i Rzhev Zamirennya nakazuvalo Dmitru Yurijovichu nadali hoditi v pohodi razom z velikim knyazem chi nadsilati svoyih voyevod za jogo rozporyadzhennyam zaboronyalo knyazevi Dmitru samostijni znosini z Ordoyu Polonennya Vasilya IIPid chas konfliktu 1441 1442 Dmitro Yurijovich vidpraviv u Novgorod posliv z prohannyam prijnyati jogo do sebe na knyazhinnya na sho novgorodci vidpovili jomu zgidno z Nikonivskim litopisom ashe hochesh knyazyu do nas yihati i ti poyidu a mi tobe radi Vzimku 1444 1445 roku Dmitro Yurijovich u chisli inshih knyaziv gnizda Kaliti vistupiv z velikim knyazem Vasilem u pohid proti Ulu Muhammeda sho zajnyav ranishe starij Nizhnij Novgorod ochevidno Nizhnogorodskij Kreml i Murom Ulu Muhammed pishov u Nizhnij Novgorod peredovi zagoni vidpravleni Vasilem II pobili tatar pid Muromom i v Gorohovci i v ineh mesteh pislya chogo Vasil 26 bereznya povernuvsya cherez Suzdal i Volodimir u Moskvu Do pohodu na tatar litom 1445 Shemyaka ne priyednavsya 7 lipnya 1445 poruch z Suzdalem vijska Vasilya II buli vshent rozbiti tatarami Vasil Vasilovich v chisli inshih potrapiv u polon Pislya otrimannya zvistki pro polonennya Vasilya II vlada v Moskvi doki Vasil perebuvav u poloni zgidno z tradicijnimi uyavlennyami pro poryadok spadkuvannya velikoknyazivskogo prestolu perejshla do Dmitra Shemyaki yak starshogo v rodi Kaliti Vlitku voseni 1445 Dmitro Yurijovich buv dijsnim pravitelem na velikogo knyazivstva i yavnim pretendentom na otrimannya j formalnogo statusu velikogo knyazya U veresni 1445 roku isnuyut inshi datuvannya knyazi Vasil i Fedir sklali proekt ugodoyu z Dmitrom Shemyakoyu i vidpravili cej dokument do Moskvi Za mirovoyu viznavalisya nedijsnimi vsi ugodi z prodazhu zemli moskovskim boyaram i monastiryam Krim togo suzdalski knyazi povinni buli otrimati u svoye rozporyadzhennya i Vyatku yihni vasalni obov yazki v osnovnomu zvodilisya do vijskovoyi sluzhbi Posolstvo Begicha i dyaka Fedora vid Shemyaki plivlo po Oci Ne otrimuyuchi dovgij chas zvistok vid Begicha Ulu Muhammed virishiv sho vin ubitij Shemyakoyu i 1 zhovtnya 1445 roku vidpustiv Vasilya II z eskortom tatar Pri comu Vasil dav skriplenu hresnim ciluvannyam obicyanku zaplatiti vikup Po dorozi Vasil II potopiv poslanciv Shemyaki Dmitro povernuvsya do Uglicha Povernuvshis v Uglich Shemyaka pochinaye pidgotovlyuvati koaliciyu proti Vasilya II vikoristovuyuchi pidpisani nim mirovi ta nezadovolennya ciluvannya hresta Vasilem tataram Druga sprobaPechatka knyazya Dmitra Shemyaki Na pochatku lyutogo 1446 roku Dmitro Yurijovich ta Ivan Andrijovich perebuvali v Ruzi de do nih priyednalasya rat poslana Borisom Tverskim Otrimavshi zvistku sho Vasil II zi svoyimi ditmi i najblizhchim otochennyam znahoditsya v Troyickomu monastiri v nich z 12 na 13 lyutogo vijska Dmitra Shemyaki i jogo soyuznikiv pidijshovshi izgonom do stolici bez boyu zajnyali Moskvu Dmitro Yurijovich vdruge zijshov na velikoknyazhij prestol Potim Vasil Vasilovich buv osliplenij z ciyeyi prichini piznishe otrimavshi prizvisko Temnij jogo zaslali razom z druzhinoyu v Uglich a Sofiyu Vitovtovnu prizvidnicyu pochatku protistoyannya na Chuhlomu Naselennya bulo privedeno do prisyagi velikomu knyazyu Dmitru Pislya vstupu na velike knyazyuvannya Dmitro Yurijovich vidpraviv svoyih poklonshikiv u Novgorod novgorodci zi svogo boku prislali do Shemyaki svoyih posliv i velikij knyaz ciluvav hrest Velikomu Novgorodu Peremoga Dmitra nad Vasilem II yak zaznachaye O Zimin viklikala yavne nezadovolennya u ordinskih pokroviteliv Vasilya Vasilovicha v Kazani U kvitni 1446 roku kazanci cariv dvir zrobili nabig na Ustyug 28 kvitnya 1446 roku Dmitro Yurijovich uklav z Ivanom Mozhajskim mirovu Na zaslanni u Vologdi do Vasilya Temnogo pochali stikatisya jogo prihilniki Sered inshih pribuv poslanij Borisom Tverskim Kashinskij namisnik knyaz Fedir Shujskij yakij peredav Vasilyu zaproshennya velikogo knyazya Borisa viyihati do Tveri U Tver prodovzhuvali pribuvati prihilniki Vasilya Temnogo z chisla moskovskih sluzhivih lyudej z velikoknyazhogo dvoru knyaziv i boyar Z Litvi vistupili sili knyazya Vasilya Yaroslavicha Ivana Vasilovicha Striga Obolenskogo knyaziv Ryapolovskih Fedora Vasilovicha Basenko z yednavshis v Yelni iz zagonami tatarskih carevichiv Yakuba ta Kasima Virushivshi do Tveri z metoyu ne dopustiti ob yednannya Vasilya Yaroslavovicha z Vasilem Temnim vijska Dmitra Yurijovicha ta Ivana Andrijovicha zupinilisya v Volokolamsku de proveli ves Rizdvyanij pist 15 listopada 25 grudnya 1446 Novgorodci sho znahodilisya v dogovirnih vidnosinah z velikim knyazem Dmitrom ne vzyali uchasti v jogo protiborstvi z Vasilem Vasilovichem U Volokolamsk do Dmitra Yurijovicha pribuv posol Borisa Tverskogo z vimogoyu u tizhnevij termin piti u svoyu votchinu v inshomu vipadku Boris Oleksandrovich pogrozhuvav vistupiti proti nogo spilno z Vasilem II Pochalasya vtecha sluzhivih lyudej u rezultati u vijskah Dmitra Shemyaki ta Ivana Mozhajskogo zalishilisya tilki voyaki z Galicha ta Mozhajska U nich na Rizdvo 25 grudnya 1446 roku v samu zavtrenyu poslanij Borisom i Vasilem II izgonom malij zagin zrobivshi glibokij rejd v til protivnika pidijshov do Nikolskih vorit Moskvi Skoristavshis vidsutnistyu v Moskvi velikih zbrojnih sil i tim sho vorota buli vidkriti u zv yazku z proyizdom cherez nih knyagini Ulyani vdovi knyazya Vasilya Volodimirovicha voyaki uvijshli do mista Namisniku velikogo knyazya Dmitra vdalosya vtekti gorodyani buli privedeni do prisyagi Vasilyu Vasilovichu Odnochasno Boris Tverskij ta Vasil Temnij rushili z Tveri na Volokolamsk Otrimavshi vsi ci zvistki Dmitro Yurijovich ta Ivan Mozhajskij pid zagrozoyu povnogo otochennya vidijshli na Galich Z pid Volokolamska Dmitro Yurijovich po richkah cherez Uglich Yaroslavl i Kostromu popryamuvav do Galicha potim u Chuhlomu z Chuhlomi vzyavshi z soboyu Sofiyu Vitovtovnu Shemyaka pribuv v Kargopol sho nalezhav galickim knyazyam Vasil II z moskovskoyu i tverskoyu siloyu rushiv po dorozi Dmitra do Uglicha Pid Uglichem z tverskimi garmatami buv poslanij garmash Mikula Krechetnikov takozh pribuv Vasil Yaroslavovich z vijskami Obloga Uglicha trivala tizhden pislya silnogo artilerijskogo obstrilu misto kapitulyuvalo Nezabarom knyaz Ivan Andrijovich zalishiv Dmitra Yurijovicha i uklav ne piznishe 31 serpnya 1447 roku mirovu ugodu z Vasilem Temnim Krim togo na pochatku 1447 Vasil II uklav ugodu z Vasilem Yaroslavichem Za cim dogovorom serpuhovskij knyaz ciluvav hrest u virnosti velikomu knyazyu i jogo dityam zobov yazuyuchis mati nad soboyu ne tilki samogo Vasilya II ale i jogo siniv sho oznachalo znishennya rodovogo principu uspadkuvannya velikoknyazivskogo prestolu Pislya padinnya Uglicha Vasil Temnij rushiv do Yaroslavlya zvidki vidpraviv do Dmitra svogo boyarina z nastijnim prohannyam vidpustiti Sofiyu Vitovtovnu 17 lyutogo 1447 roku Vasil Temnij vstupiv do Moskvi i znovu zajnyav velikoknyazivskij prestol Prodovzhennya usobiciDmitro Yurijovich vidpustiv Sofiyu Vitovtovnu z Kargopolya Pri comu vidpravleni suprovodzhuvati yiyi boyarin i diti boyarski perejshli na sluzhbu do Vasilya Navesni 1447 osadzhenij tverskimi vijskami Rzhev pislya tritizhnevogo oporu kapitulyuvav Dmitro Yurijovich zgidno z adresovanim jomu poslannyam iyerarhiv 29 grudnya 1447 ne sklav hresnogo ciluvannya do Velikogo Novgorodu posilav tudi svogo posla z prohannyam tatarove iznevolili nashu otchinu Moskvu i vi mi dajte na nih dopomogti Odnak v 1447 i 1448 rr Novgorodu bulo ne do Shemyaki Zgidno z poslannyam iyerarhiv Dmitro Yurijovich na liho Vasilya II posilav svoyih poslanciv do vyatchan namagayuchis pidnyati yih na borotbu z Vasilem Temnim prote vyatchani ne vidguknulisya na zaklik Dmitru Yurijovichu vdalosya timchasovo znovu zaluchiti na svij bik Ivana Mozhajskogo Zgidno z poslannyam 29 grudnya 1447 Dmitro viv peregovori z Ivanom Mozhajskim Vlitku Dmitro uklav mirovu z Vasilem II obicyayuchi viznavati jogo za svogo knyazya 29 grudnya 1447 p yat yepiskopiv Moskovskoyi Cerkvi vklyuchayuchi Ionu kilka arhimandritiv ta igumeniv yak zaznachaye A Zimin yavno za pryamoyu vkazivkoyu Vasilya II i jogo otochennya sklali poslannya Dmitru Yurijovichu iz zvinuvachennyami na jogo adresu Vzimku 1447 1448 roku Vasil II vislav vijska na Galich i prijshovshi z potugoyu siloyu stav na Kostromi pochalisya peregovori mizh storonami Zgidno z moskovskimi litopiscyami 70 h rokiv XV stolittya Dmitro Yurijovich pochav prositi miru buv ukladenij mir i Vasil II povernuvsya do Moskvi Vlitku 1448 Vasil II uklav novu ugodu z Ivanom Mozhajskim a mizh 15 grudnya 1448 i 22 chervnya 1449 mirovu iz suzdalskim knyazem za yakim suzdalskij knyaz zokrema zobov yazuvavsya ne pristavati do Dmitra Yurijovicha abo inshomu nedrugovi Vasilya II 13 Kvitnya 1449 Dmitro Yurijovich mozhlivo razom z Ivanom Andrijovichem pidijshov z potugoyu siloyu do Kostromi ale ne uspishnij nichtozhe oskilki u misti perebuvala zastava Vasilya II jogo dvir yakij ocholyuvali knyaz Ivan Striga Obolenskij i Fedir Basenok Diznavshis pro ruh vijsk Dmitra Shemyaki proti nogo vistupiv Vasil II vzyavshi z soboyu bratiyu svoyu tatarskih carevichiv z usima silami a takozh mitropolita i yepiskopiv Pidijshovshi do Volgi Vasil Vasilovich spustiv na Dmitra Shemyaku svoyu bratiyu i tatarskih carevichiv a sam zupinivsya v seli Rudini na Yaroslavshini 31 serpnya 1449 Vasil II uklav dogovir z Kazimirom IV za yakim Kazimir zokrema obicyav ne prijmati Dmitra Shemyaku Voseni 1449 Vasil II poslav knyazya z vijskom na Galich Diznavshis pro ce Dmitro Yurijovich viyihav z druzhinoyu i boyarami v Novgorod Priyihavshi na Visheru vin napraviv novgorodskomu arhiyepiskopu Yevfimiyu prohannya prijnyati do sebe jogo druzhinu i sina Arhiyepiskop pogodivsya a sam knyaz velikij Dmitro Yurijovich povernuvsya na Galich Naprikinci 1449 pochatku 1450 roku Vasil Vasilovich vistupiv u pohid pryamuyuchi do Galicha Otrimuyuchi vidomosti sho Dmitro Yurijovich pishov do Vologdi a potim povernuv do Galicha Vasil II minyav napryamki ruhu i dijshov do Zaliznogo Borka 27 sichnya 1450 koli vijska knyazya V I Obolenskogo pidijshli do Galicha Dmitro Yurijovich zi svoyimi vijskami roztashuvavsya na gori pid mistom Voyevodi pochali pidijmatisya na goru z Galicha buv vidkritij vogon Diznavshis pro peremogu pid Galichem tudi z Zaliznogo Borka pribuv Vasil II U Galichi ta Uglichi buli posadzheni namisniki velikogo knyazya Vasilya Vasilovicha Ostanni roki ta smertGeorgiyivskij sobor Yur yeva monastirya Velikij Novgorod Misce pohovannya Dmitra Shemyaki U kvitni 1450 roku Dmitro Yurijovich priyihav u Velikij Novgorod de chelov hrest do Velikogo Novugorodu a Velikij Novgorod chelov hrest do velikogo knyazya Dmitra zaedino Probuvshi yakijs chas u Novgorodi Dmitro nakazav vyatchanam jti do sebe a sam virushiv na Dvinu Spustivshis po nij Dmitro Shemyaka 29 chervnya bez boyu vvijshov v Ustyug i priviv miscevih zhiteliv do prisyagi Zajnyavshi Ustyug Dmitro Yurijovich zaklikav vogulichiv i vyatchan volosti velikogo knyazya Vasilya Vasilovicha grabiti a sam poide na Vologdu i Vologdi voivav povernuvsya na Ustyug de zhiv priblizno do pochatku 1452 roku Permskij yepiskop Pitirim v 1447 roci pisav gramotu na Dmitra Shemyaku z proklyattyam vid cerkvi svyatoyi frazoyu v poslanni mitropolita Joni na Vyatku blizko 1452 z vidluchenim vid Bozha cerkvi s knyazem Dmitrom z Shemyakov prihodili este mnogozhdi na velikogo knyazya votchinu 21 bereznya 1451 roku zalishivshi rodinu u Novgorodi Dmitro Yurijovich pokinuv Gorodishe i popryamuvav za Volok Protyagom kilkoh misyaciv Dmitro perebuvayuchi na Dvini gotuvavsya do pohodu proti Vasilya Temnogo Diznavshis sho Shemyaka ruhayetsya do Ustyugu Vasil II organizuvav proti nogo vijskovu ekspediciyu 1 sichnya 1452 roku Temnij vistupiv z Moskvi v pohid Chastina sil Vasilya II pid komanduvannyam knyazhicha Ivana i tatarskogo carevicha Yakuba ruhalasya na Kokshengu insha chastina nablizhalasya do Ustyugu z pivdnya Perebuvayuchi pid Ustyugom Dmitro Shemyaka otrimav zvistku pro nablizhennya sil Vasilya Temnogo Dmitru Yurijovichu zagrozhuvala nebezpeka otochennya vin spaliv posadi Ustyuga i zalishivshi v misti svogo namisnika vidpravivsya na Dvinu Vidstupav Shemyaka na Zavoloch zvidti povernuvsya na Novgorod 10 veresnya 1452 roku Dmitro Yurijovich mozhlivo zbirayuchis probitisya do Rzheva prijshov na Kashin misto izgonom ale vzyati misto jomu ne vdalosya U 1451 1453 rokah Velikij Novgorod viznavav Dmitra Yurijovicha velikim knyazem odnochasno i Vasilya Vasilovicha Ne piznishe lipnya 1453 roku Vasil Temnij poslav dyaka Stepana Borodatogo v Novograd z smertnim zillyam umoriti knyazya Dmitreya Odnogo dnya na obid jomu bula podana kurka yaku uchasniki otruyennya smertnim zillyam dospesha Dmitro provivshi 12 dniv u lizhku pomer 17 lipnya 1453 roku buv pohovanij v Yur yevomu monastiri v Novgorodi LegendiU rosijskij movi zberigsya viraz shemyachin sud takozh shemyakin sud ros shemyakin sud yakij vzhivayetsya shodo nespravdlivogo prodazhnogo sudu suddi habarnika Vin pov yazanij z pam yatkoyu starorosijskoyi literaturi XVII st PrimitkiDmitrij Shemyaka 27 veresnya 2020 u Wayback Machine Ukrayinska radyanska enciklopediya u 12 t gol red M P Bazhan redkol O K Antonov ta in 2 ge vid K Golovna redakciya URE 1974 1985 O M Rapov Dmitrij Shemyakin 20 veresnya 2011 u Wayback Machine DzherelaVikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Dmitro Shemyaka Solovjov S M Istoriya Rosiyi z najdavnishih chasiv Ekzemplyarskij A V Veliki ta udilni knyazi Pivnichnoyi Rusi v tatarskij period z 1238 po 1505 r Zimin O O Vityaz na raspute Feodalnaya vojna v Rossii XV v M Mysl 1991 ros Istoriya Rossii 1 PosilannyaDmitrij Vasilevich Arhivovano 9 bereznya 2013 u WebCite v Pravoslavnoj Enciklopedii 24 lyutogo 2011 u Wayback Machine ros Dmitrij Yurevich Shemyaka 20 veresnya 2011 u Wayback Machine Hronos Vsemirnaya istoriya v internete ros