Хлоропла́сти — тип пластиди, органела, знайдена в клітинах рослин і деяких водоростей, що не належать до рослин. Хлоропласти поглинають сонячне світло і використовують його разом з водою та вуглекислим газом для отримання енергії для рослини (у формі АТФ) шляхом фотосинтезу. Назва цієї органели походить від грецького слова chloros — «зелений» і plast, що посилається на форму органели та може бути перекладеним як «органела» або «клітина».
Походження
Хлоропласти — одні з унікальних структур в організмі рослин і, як загалом вважається, утворилися з ціанобактерій шляхом ендосимбіозу. У цьому вони подібні до мітохондрій (які, як вважають, утворилися з альфа-протеобактерій), але хлоропласти є тільки в рослинах та деяких найпростіших. Обидві органели (і хлоропласти, і мітохондрії)) оточені складною оболонкою, зазвичай, подвійною мембраною з міжмембранним простором, мають власну ДНК і залучені до енергетичного метаболізму, обидві мають багато виступів на своїй внутрішній мембрані.
Вважається, що внутрішня мембрана хлоропласту успадкована від мембрани ціанобактерії, а зовнішня — від мембрани травної вакуолі клітини-хазяїна. Геном хлоропласту значно скорочений порівняно з геномом ціанобактерій, що живуть вільно, але наявні частини вказують на спільне походження. Багато з відсутніх генів кодуються в ядерному геномі клітини-хазяїна.
У деяких водоростях (наприклад, гетероконтах) та інших найпростіших (наприклад Euglenozoa і Cercozoa), хлоропласти, здається, з'явилися внаслідок вторинного ендосимбіозу, в якому одна еукаріотична клітина охопила іншу еукаріотичну клітину, що містила хлоропласти, утворюючи хлоропласти з трьома чи чотирма мембранами. У чотиримембранних хлоропластах між другою та третьою мембранами іноді трапляється невелика органелла — нуклеоморф —, яку вважають редукованим ядром колишньої клітини-симбіонта. Вторинні ендосимбіонти можуть бути захоплені іншою еукаріотичною клітиною, формуючи третинний ендосимбіоз.
Структура
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemhpTDBOb2JHOXliM0JzWVhOMFgyUnBZV2R5WVcxZmRXRXVjM1puTHpNMk1IQjRMVU5vYkc5eWIzQnNZWE4wWDJScFlXZHlZVzFmZFdFdWMzWm5MbkJ1Wnc9PS5wbmc=.png)
Хлоропласти — плоскі диски зазвичай 2-10 мікрометра в діаметрі і 1 мікрометр завтовшки. Зазвичай хлоропласт має дві мембранні оболонки — внутрішню і зовнішню мембрани. Між ними знаходиться міжмембранний простір.
Рідина у хлоропласті (строма) є відповідником цитозолю бактерій і містить дуже маленьку кільцеву ДНК і рибосоми. Більшість їх білків кодуються генами ядра клітини, і, після синтезу, транспортується до хлоропласту.
У межах строми лежить кілька шарів тилакоїдів, суб-органел, де фактично відбувається фотосинтез. Тилакоїд нагадує плоский диск, усередині якого — порожня область, що називається тилакоїдним простором або люменом. Реакція фотосинтезу перебігає на тилакоїдній мембрані, як і в мітохондріях, використовує поєднання мембранного транспорту з біосинтезом. Декілька шарів тилакоїдів разом називають граном.
У тилакоїдній мембрані перебувають диски молекул хлорофілу (антенні комплекси). Вони допомагають збільшити площу, з якої захоплюється світло. Димер (подвійна молекула) хлорофілу поглинає фотон світла і збуджується. Збуджені електрони з цієї молекули переносяться до фотосинтетичного реакційного центру.
Хімічний склад
Наявні каротиноїди — 4,5%, білки — 35-55%, ліпіди — 20-30%, вуглеводи - 10%, РНК — 2-3%, ДНК - 0,5% та хлорофіл — 9%. В хлоропластах сконцентровані 80% Fe, 70% Zn, близько 50% Si.
Положення
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlJrTDBOb2JHOXliM0JzWVhOMFgyMXZkbVZ0Wlc1MFgzVmhMbk4yWnk4ek5UQndlQzFEYUd4dmNtOXdiR0Z6ZEY5dGIzWmxiV1Z1ZEY5MVlTNXpkbWN1Y0c1bi5wbmc=.png)
Хлоропласти можуть по різному розташовуватись в клітині. Під сильним світлом вони займають вертикальне положення в клітині вздовж клітинної стінки так, аби на них якомога менше падало світло. Коли світла мало, вони розташовуються в горизонтальній площині аби максимізувати кількість світла, що на них потрапить.[5][]
Посилання
- Хлоропласти // Універсальний словник-енциклопедія. — 4-те вид. — К. : Тека, 2006.
- and from Kimball's Biology Pages
- Use of chloroplast DNA in studying plant phylogeny and evolution
- 3D structures of proteins associated with thylakoid membrane
- Glynn, Jonathan M.; Miyagishima, Shin-ya; Yoder, David W.; Osteryoung, Katherine W.; Vitha, Stanislav (2007). "Chloroplast Division".
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Hloropla sti tip plastidi organela znajdena v klitinah roslin i deyakih vodorostej sho ne nalezhat do roslin Hloroplasti poglinayut sonyachne svitlo i vikoristovuyut jogo razom z vodoyu ta vuglekislim gazom dlya otrimannya energiyi dlya roslini u formi ATF shlyahom fotosintezu Nazva ciyeyi organeli pohodit vid greckogo slova chloros zelenij i plast sho posilayetsya na formu organeli ta mozhe buti perekladenim yak organela abo klitina PohodzhennyaHloroplasti odni z unikalnih struktur v organizmi roslin i yak zagalom vvazhayetsya utvorilisya z cianobakterij shlyahom endosimbiozu U comu voni podibni do mitohondrij yaki yak vvazhayut utvorilisya z alfa proteobakterij ale hloroplasti ye tilki v roslinah ta deyakih najprostishih Obidvi organeli i hloroplasti i mitohondriyi otocheni skladnoyu obolonkoyu zazvichaj podvijnoyu membranoyu z mizhmembrannim prostorom mayut vlasnu DNK i zalucheni do energetichnogo metabolizmu obidvi mayut bagato vistupiv na svoyij vnutrishnij membrani Vvazhayetsya sho vnutrishnya membrana hloroplastu uspadkovana vid membrani cianobakteriyi a zovnishnya vid membrani travnoyi vakuoli klitini hazyayina Genom hloroplastu znachno skorochenij porivnyano z genomom cianobakterij sho zhivut vilno ale nayavni chastini vkazuyut na spilne pohodzhennya Bagato z vidsutnih geniv koduyutsya v yadernomu genomi klitini hazyayina U deyakih vodorostyah napriklad geterokontah ta inshih najprostishih napriklad Euglenozoa i Cercozoa hloroplasti zdayetsya z yavilisya vnaslidok vtorinnogo endosimbiozu v yakomu odna eukariotichna klitina ohopila inshu eukariotichnu klitinu sho mistila hloroplasti utvoryuyuchi hloroplasti z troma chi chotirma membranami U chotirimembrannih hloroplastah mizh drugoyu ta tretoyu membranami inodi traplyayetsya nevelika organella nukleomorf yaku vvazhayut redukovanim yadrom kolishnoyi klitini simbionta Vtorinni endosimbionti mozhut buti zahopleni inshoyu eukariotichnoyu klitinoyu formuyuchi tretinnij endosimbioz StrukturaBudova hloroplastu Hloroplasti ploski diski zazvichaj 2 10 mikrometra v diametri i 1 mikrometr zavtovshki Zazvichaj hloroplast maye dvi membranni obolonki vnutrishnyu i zovnishnyu membrani Mizh nimi znahoditsya mizhmembrannij prostir Ridina u hloroplasti stroma ye vidpovidnikom citozolyu bakterij i mistit duzhe malenku kilcevu DNK i ribosomi Bilshist yih bilkiv koduyutsya genami yadra klitini i pislya sintezu transportuyetsya do hloroplastu U mezhah stromi lezhit kilka shariv tilakoyidiv sub organel de faktichno vidbuvayetsya fotosintez Tilakoyid nagaduye ploskij disk useredini yakogo porozhnya oblast sho nazivayetsya tilakoyidnim prostorom abo lyumenom Reakciya fotosintezu perebigaye na tilakoyidnij membrani yak i v mitohondriyah vikoristovuye poyednannya membrannogo transportu z biosintezom Dekilka shariv tilakoyidiv razom nazivayut granom U tilakoyidnij membrani perebuvayut diski molekul hlorofilu antenni kompleksi Voni dopomagayut zbilshiti ploshu z yakoyi zahoplyuyetsya svitlo Dimer podvijna molekula hlorofilu poglinaye foton svitla i zbudzhuyetsya Zbudzheni elektroni z ciyeyi molekuli perenosyatsya do fotosintetichnogo reakcijnogo centru Dokladnishe FotosintezHimichnij skladNayavni karotinoyidi 4 5 bilki 35 55 lipidi 20 30 vuglevodi 10 RNK 2 3 DNK 0 5 ta hlorofil 9 V hloroplastah skoncentrovani 80 Fe 70 Zn blizko 50 Si PolozhennyaRoztashuvannya hloroplast v klitini Hloroplasti mozhut po riznomu roztashovuvatis v klitini Pid silnim svitlom voni zajmayut vertikalne polozhennya v klitini vzdovzh klitinnoyi stinki tak abi na nih yakomoga menshe padalo svitlo Koli svitla malo voni roztashovuyutsya v gorizontalnij ploshini abi maksimizuvati kilkist svitla sho na nih potrapit 5 dzherelo PosilannyaHloroplasti Universalnij slovnik enciklopediya 4 te vid K Teka 2006 and from Kimball s Biology Pages Use of chloroplast DNA in studying plant phylogeny and evolution 3D structures of proteins associated with thylakoid membrane Glynn Jonathan M Miyagishima Shin ya Yoder David W Osteryoung Katherine W Vitha Stanislav 2007 Chloroplast Division