Флора Австралії охоплює величезну кількість видів рослин, за оцінками, понад 200 тисяч судинних та 14 тис. , 250 тис. грибів і 3 тис. видів лишайників. Флора сильно схожа з флорою Гондвани, простіша будова високоендемічних покритонасінних рослин флори як і їх різноманітність визначається ефектом дрейфу континентів кліматичними змінами у порівнянні з умовами крейдового періоду. Характерними особливостями австралійської флори є адаптація до сухості та вогню (склерофіти та ). Ці пристосування досить поширені серед родин протейних (Banksia), миртових (Eucalyptus), а також бобових (Acacia).
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk5pTDBobGJHeDVaWEpmUjI5eVoyVWxNa05mVkdGemJXRnVhV0V1YW5Cbkx6SXdNSEI0TFVobGJHeDVaWEpmUjI5eVoyVWxNa05mVkdGemJXRnVhV0V1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Ендеміками Австралії є евкаліпт, казуарина, деревоподібна папороть тощо.
Екологія
Очевидно, що поширення окремих рослинних груп залежить від мікроклімату і ґрунтів, але розміщення великих рослинних зон Австралії (на рівні типів формацій) виявляє тісний зв'язок із середньорічними сумами опадів. Яскрава особливість клімату Австралії — наявність аридного центру материка, від якого у напрямку до периферії послідовно збільшується кількість опадів. Відповідно змінюється і рослинність.
- 1. Середня річна кількість опадів менше 125 мм. Розвинені піщані пустелі. Домінують твердолисті багаторічні злаки родів Triodia і Spinifex.
- 2. Середня річна кількість опадів 125—250 мм. Це семіарідні райони з двома основними типами рослинності.
- а) чагарничкова напівпустеля — відкриті території з переважанням представників родів Atriplex (лутига) і (). Місцеві рослини виключно посухостійкі. Територія використовується під овечі пасовища.
- б) Арідний скраб на піщаних рівнинах або на виходах корінних порід на останцових пагорбах. Це густі зарості низькорослих дерев і чагарників з переважно різними видами акацій. Найширше поширений мульга-скраб з (). Для обох типів рослинності характерний буйний розвиток однорічних рослин після рідких зливових опадів.
- 3. Середня річна кількість опадів 250—500 мм. Тут представлені два основні типи рослинності. На півдні, де опади випадають тільки у зимові місяці, поширений Малл-скраб. Це густі зарості з домінуванням різних чагарникових евкаліптів, що утворюють по кілька стовбурів (відходять від одного підземного кореня) і пучки листя на кінцях гілок. На півночі і сході Австралії, де дощі випадають переважно влітку, поширені злаковники з переважанням представників родів і .
- 4. Середня річна кількість опадів 500—750 мм. Тут представлені савани — відкриті паркові ландшафти з евкаліптами і злаково-різнотравним нижнім ярусом. Ці території інтенсивно використовувалися для випасу худоби та вирощування пшениці. Злакові савани місцями зустрічаються на родючіших ґрунтах і в зоні склерофільних (твердолистих) лісів.
- 5. Середня річна кількість опадів 750—1250 мм. Для цієї кліматичної зони типові склерофільні ліси. У них домінують різні види евкаліптів, що утворюють зімкнутий деревостій, і розвинений густий підлісок з твердолистих чагарників, а трав'яний покрив зріджений. Листя евкаліптів повернене ребром до сонця, що зменшує випаровування. При цьому крона майже не дає тіні, тому евкаліптові ліси напрочуд світлі. Корені евкаліптів потужно висмоктують вологу з ґрунту, а потім випаровують її через листя, через що він дістав назву «дерево-насос». Нерідко евкаліпти висаджують для осушення заболочених ділянок. На більш аридній околиці цієї зони ліси змінюються саванним рідколіссям, а на більш гумідній околиці — вологими тропічними лісами. Відносно сухі склерофільні ліси відрізняються найбільшою концентрацією типових австралійських видів. Ці ліси — важливе джерело деревини листяних порід.
- 6. Середня річна кількість опадів понад 1250 мм. Вологі тропічні ліси приурочені до районів з великою кількістю опадів і ґрунтами, звичайно розвиненими на базальтових породах. Видовий склад дерев дуже різноманітний, без чітко виражених домінантів. Характерні велика кількість ліан і густий підлісок. У цих лісах переважають види індо-меланезійського походження. У південніших помірно-вологих лісах посилюється роль антарктичного елемента флори.
Флористичний аналіз
В Австралії відомо близько 15 тисяч видів квіткових рослин, причому близько 3/4 з них корінні місцеві. Ще Джозеф Гукер у Введенні у флору Тасманії (JD Hooker, Introductory Essay to the Flora of Tasmania, 1860) вказував, що у розвитку австралійської флори вирішальну роль зіграли три основних елементи: антарктичний, індо-меланезійський і місцевий австралійський.
Антарктичний елемент
До цієї категорії відносять групи видів, загальні для південного сходу Австралії, Нової Зеландії, субантарктичних островів і (південних Анд) Південної Америки. Приклади родів з такими ареалами — Nothofagus, , , Araucaria, Gunnera і . Їхні представники виявлені також у викопних рештках палеогенового віку на нині покритих льодами острові Сімор і на Землі Грейама (Антарктичний півострів). Більше такі рослини ніде не зустрічаються. Вважають, що вони або їх предки виникли у той час, коли Австралія входила до складу Гондвани. Коли цей суперматерик розколовся на частини, які перемістилися на свої нинішні позиції, ареали представників антарктичної флори виявилися сильно роз'єднаними. Втім, очевидно, що ці рослини мали широке поширення в Австралії у палеогені, оскільки в олігоценових відкладах Південної Австралії і Вікторії виявлені Nothofagus і Lomatia разом з такими австралійськими родами, як Eucalyptus, Banksia і .
Нині цей елемент флори найкраще представлений у помірно-вологих лісах. Іноді терміном «антарктичний елемент» позначають більші групи рослин, у наш час[] зустрічаються тільки у Південній півкулі і є загальними для Південної Африки та Австралії, як, наприклад, роди Caesia, Bulbine, Helichrysum і Restio. Втім, зв'язки Австралії з Південною Африкою представляються віддаленішими, ніж зв'язки з Південною Америкою. Існує думка, що близькі рослини, які зустрічаються у перших двох регіонах, походять від спільних предків, які мігрували туди з півдня.
Індо-меланезійський елемент
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlV3TDBKaGJtdHphV0ZmYzJObGNIUnlkVzFmWTJoeWFYTmZaVzFoYVd3dWFuQm5MekU0TUhCNExVSmhibXR6YVdGZmMyTmxjSFJ5ZFcxZlkyaHlhWE5mWlcxaGFXd3VhbkJuLmpwZw==.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemd3TDFCMWJIUmxibUZsWVY5a1lYQm9ibTlwWkdWekxtcHdaeTh4T0RCd2VDMVFkV3gwWlc1aFpXRmZaR0Z3YUc1dmFXUmxjeTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelJoTDFCbGNuTnZiMjVwWVY5dmVIbGpiMk5qYjJsa1pYTXVhbkJuTHpFNE1IQjRMVkJsY25OdmIyNXBZVjl2ZUhsamIyTmpiMmxrWlhNdWFuQm4uanBn.jpg)
Це рослини, загальні для Австралії, Індо-Малайського регіону і Меланезії. Флористичний аналіз виявляє дві чітко виражені групи: одна — індо-малайського походження, інша — меланезійського. В Австралії цей елемент включає палеотропічних представників багатьох родин, особливо тропічних сростнолепестнихе, і виявляє близьку спорідненість з флорою Азійського материка, особливо Індії, п-ова Малакка і Малайського архіпелагу. Однак відбувалася і незначна міграція на північ чисто австралійського елемента: два види Eucalyptus і один — Melaleuca поширюються на Малайському архіпелазі до о. Ломбок і Філіппінських островів, але не перетинають лінію Воллеса. Меланезійські зв'язки особливо чітко виражені серед папоротей. Індо-меланезійський елемент відносно древній для Австралії, можливо, його масова міграція та розповсюдження відбувалися в умовах теплого і вологого клімату міоцену. У сучасній Австралії ці види приурочені до вологого місцепроживання і в основному до базальтових ґрунтів. Вони виростають уздовж всього північного узбережжя материка, але найрясніші у вологих тропічних лісах Квінсленда. Серед азійських родів найцікавіші Rhododendron і Garcinia. У ботанічному та господарському відношенні важливі , , , Ficus, , , і Albizzia.
Аридні і пустельні райони Австралії також флористично близькі до тропіків або аридних областей Азії. Австралійський елемент включає роди і види, які зустрічаються тільки в Австралії або найпоширеніші саме там; ендемічних родин мало, і роль їх незначна. Великі австралійські родиги, що налічують понад 100 видів кожен, — Eucalyptus (більше 500 видів), Acacia (секція з плоскими черешками листя, схожими на їх пластинки; близько 500 видів), Grevillea, , Melaleuca, , , і . Роди, які включають понад 50 видів кожен, — Banksia, , , , , , , і .
Типова австралійська флора сконцентрована на південному заході і південному сході материка. Південний захід багатий характерними австралійськими родинами: приблизно 6/7 з них найкраще представлені саме у цьому районі, а інша частина — на південному сході. Чи справді цей елемент сформувався на місці або він походить від давніших палеотропічних або антарктичних мігрантів, з'ясувати важко. Очевидно, що деякі групи сучасних рослин зустрічаються виключно в Австралії. Центр походження австралійського елемента невідомий. У палеоботанічних літописах Австралії відображені ті ж загальні еволюційні особливості, що і на інших материках. Перші види квіткових рослин відомі у верхньокрейдових відкладах Квінсленда, але свідчення широкого розповсюдження австралійської флори з'являються тільки у шарах, що датуються олігоценом, коли по всій Південній Австралії росли такі роди, як Eucalyptus, Banksia, і , поряд з вищезазначеними антарктичними формами, зокрема, видами Nothofagus.
Беручи до уваги концентрацію місцевих родин і родів на південному заході Австралії, Гукер припустив, що австралійський елемент виник саме тут, а потім мігрував на схід. Флори південного сходу і південного заходу материка дуже близькі між собою, а географічна ізоляція пояснює ступінь їхнього нинішнього ендемізму. Таким чином, цілком імовірно західне походження австралійського флористичного елемента, причому важливо враховувати паралельний вплив геологічних чинників на його еволюцію у різних частинах материка. Широко поширена олігоценова флора з її характерними австралійськими рослинами стала свого роду точкою відліку. Протягом тривалого інтервалу між крейдою і міоценом Австралія, ймовірно, «насолоджувалася» геологічною стабільністю; викопні рештки цього часу свідчать про повсюдні рясні дощі та помірні температури. Наявність яких-небудь природних бар'єрів для міграції рослин у той час малоймовірно, і новітні дослідження вказують на існування доміоценової панавстралійської флори. У міоцені море затопило більшу частину півдня Австралії і не тільки знищило тут рослинний покрив, але і стало нездоланним бар'єром для міграції видів, так що флори південно-східної та південно-західної частин материка виявилися роз'єднаними. В кінці міоцену почалися тектонічні зрушення, що тривали до плейстоцену. Вони сприяли формуванню різноманітних середовищ існування та міграційних бар'єрів. Крім того, одними з головних перешкод на шляху рослин стали потужні вапнякові відкладення на північ від Великої Австралійської затоки. Вони закріпили ізоляцію флори південно-західної Австралії, яка адаптувалася у ході еволюції до підзолистих і латеритних ґрунтів.
У плейстоцені загальна кліматична ситуація була подібна до сучасної. Проте істотні зміни відбулися на початку кліматичного оптимуму голоцену, коли сильно зменшилася кількість опадів і в центрі материка утворилися пустелі з піщаними дюнами. Аридизація клімату відбилася і на ґрунтах інших районів. На півдні Австралії відбулося різке збіднення флори, що супроводжувалося роз'єднанням видових ареалів, що зараз є відмінною особливістю цієї частини материка. Втім, загальні фітогеографічні особливості Австралії не змінилися. Отже, широке поширення панавстралійської флори спостерігалося на півдні материка у палеогені. Згодом геоморфологічні і кліматичні чинники привели до флористичної ізоляції південного сходу і південного заходу Австралії, причому в останньому районі флора виявилася більш стабільною. У заселених районах південної та східної Австралії поширені занесені рослини, особливо у таких відкритих спільнотах, як саванні рідколісся, де заокеанські злаки і різнотрав'я витіснили місцеві види. Більше половини цих натуралізованих видів — вихідці із Середземномор'я. Чільне місце займають також рослини з Південної Африки, що відрізняється подібними кліматичними умовами. Решта прибула з та Західної Азії.
Значення місцевих видів рослин для людини стали усвідомлювати лише недавно, хоча багато з них протягом тисячоліть вживалися в їжу корінними жителями Австралії. Наприклад, макадамія тройчатолистна (Macadamia ternifolia) широко обробляється в Австралії з 1890-х років заради смачних горіхів (на Гавайських островах вона культивується у ще більших масштабах і відома під назвою «квінслендський горіх»). Поступово в Австралії стало налагоджуватися вирощування таких рослин, як місцевий вид фікуса (), (Santalum acuminatum, ), , або пустельний лайм (), австралійські каперси (Capparis sp.), різні так звані «пустельні помідори» з роду пасльону (Solanum sp.), (Ocimum tenuiflorum), місцевий вид м'яти () та інші злаки, коренеплоди, , ягідні і трав'янисті рослини.
Антропогенний вплив
Поселення в Австралії корінних австралійців більш ніж 61 тис. років тому, ±9 тис. років, а також європейців з 1788 року, значно вплинуло на флору континенту. Застосування вогню аборигенами призвело до значних змін у розподілі видів рослин. З приходом європейців почалися великомасштабні зміни у рослинному покрові, рослинності на потребу сільському господарству та міському розвитку. Це призвело до великомасштабних змін у складі більшості наземних екосистем, що призвело зникнення 61 виду рослин і поставило під загрозу ще більш ніж 1 тис.
Примітки
- Josephine Flood (2004) Archaeology of the Dreamtime, J.B Publishing, Marleston p. 283 . (англ.)
Література
- Энциклопедия Кольера. — Открытое общество. 2000.
- Orchard A. E. Flora of Australia — Volume 1, 2nd edition. ABRS/CSIRO, 1999. (англ.)
- Павлов Н. В. Ботаническая география зарубежных стран. Ч. I и II. — М.: Высшая школа, 1965. — 312 с. (рос.)
- Тахтаджян А. Л. Флористические области Земли. — Л.: Наука, 1978. — 248 с. (рос.)
Посилання
- . (англ.)
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Flora Avstraliyi ohoplyuye velicheznu kilkist vidiv roslin za ocinkami ponad 200 tisyach sudinnih ta 14 tis 250 tis gribiv i 3 tis vidiv lishajnikiv Flora silno shozha z floroyu Gondvani prostisha budova visokoendemichnih pokritonasinnih roslin flori yak i yih riznomanitnist viznachayetsya efektom drejfu kontinentiv klimatichnimi zminami u porivnyanni z umovami krejdovogo periodu Harakternimi osoblivostyami avstralijskoyi flori ye adaptaciya do suhosti ta vognyu sklerofiti ta Ci pristosuvannya dosit poshireni sered rodin protejnih Banksia mirtovih Eucalyptus a takozh bobovih Acacia relikti Gondvani Endemikami Avstraliyi ye evkalipt kazuarina derevopodibna paporot tosho EkologiyaOchevidno sho poshirennya okremih roslinnih grup zalezhit vid mikroklimatu i gruntiv ale rozmishennya velikih roslinnih zon Avstraliyi na rivni tipiv formacij viyavlyaye tisnij zv yazok iz serednorichnimi sumami opadiv Yaskrava osoblivist klimatu Avstraliyi nayavnist aridnogo centru materika vid yakogo u napryamku do periferiyi poslidovno zbilshuyetsya kilkist opadiv Vidpovidno zminyuyetsya i roslinnist 1 Serednya richna kilkist opadiv menshe 125 mm Rozvineni pishani pusteli Dominuyut tverdolisti bagatorichni zlaki rodiv Triodia i Spinifex 2 Serednya richna kilkist opadiv 125 250 mm Ce semiaridni rajoni z dvoma osnovnimi tipami roslinnosti a chagarnichkova napivpustelya vidkriti teritoriyi z perevazhannyam predstavnikiv rodiv Atriplex lutiga i Miscevi roslini viklyuchno posuhostijki Teritoriya vikoristovuyetsya pid ovechi pasovisha b Aridnij skrab na pishanih rivninah abo na vihodah korinnih porid na ostancovih pagorbah Ce gusti zarosti nizkoroslih derev i chagarnikiv z perevazhno riznimi vidami akacij Najshirshe poshirenij mulga skrab z Dlya oboh tipiv roslinnosti harakternij bujnij rozvitok odnorichnih roslin pislya ridkih zlivovih opadiv 3 Serednya richna kilkist opadiv 250 500 mm Tut predstavleni dva osnovni tipi roslinnosti Na pivdni de opadi vipadayut tilki u zimovi misyaci poshirenij Mall skrab Ce gusti zarosti z dominuvannyam riznih chagarnikovih evkaliptiv sho utvoryuyut po kilka stovburiv vidhodyat vid odnogo pidzemnogo korenya i puchki listya na kincyah gilok Na pivnochi i shodi Avstraliyi de doshi vipadayut perevazhno vlitku poshireni zlakovniki z perevazhannyam predstavnikiv rodiv i 4 Serednya richna kilkist opadiv 500 750 mm Tut predstavleni savani vidkriti parkovi landshafti z evkaliptami i zlakovo riznotravnim nizhnim yarusom Ci teritoriyi intensivno vikoristovuvalisya dlya vipasu hudobi ta viroshuvannya pshenici Zlakovi savani miscyami zustrichayutsya na rodyuchishih gruntah i v zoni sklerofilnih tverdolistih lisiv 5 Serednya richna kilkist opadiv 750 1250 mm Dlya ciyeyi klimatichnoyi zoni tipovi sklerofilni lisi U nih dominuyut rizni vidi evkaliptiv sho utvoryuyut zimknutij derevostij i rozvinenij gustij pidlisok z tverdolistih chagarnikiv a trav yanij pokriv zridzhenij Listya evkaliptiv povernene rebrom do soncya sho zmenshuye viparovuvannya Pri comu krona majzhe ne daye tini tomu evkaliptovi lisi naprochud svitli Koreni evkaliptiv potuzhno vismoktuyut vologu z gruntu a potim viparovuyut yiyi cherez listya cherez sho vin distav nazvu derevo nasos Neridko evkalipti visadzhuyut dlya osushennya zabolochenih dilyanok Na bilsh aridnij okolici ciyeyi zoni lisi zminyuyutsya savannim ridkolissyam a na bilsh gumidnij okolici vologimi tropichnimi lisami Vidnosno suhi sklerofilni lisi vidriznyayutsya najbilshoyu koncentraciyeyu tipovih avstralijskih vidiv Ci lisi vazhlive dzherelo derevini listyanih porid 6 Serednya richna kilkist opadiv ponad 1250 mm Vologi tropichni lisi priurocheni do rajoniv z velikoyu kilkistyu opadiv i gruntami zvichajno rozvinenimi na bazaltovih porodah Vidovij sklad derev duzhe riznomanitnij bez chitko virazhenih dominantiv Harakterni velika kilkist lian i gustij pidlisok U cih lisah perevazhayut vidi indo melanezijskogo pohodzhennya U pivdennishih pomirno vologih lisah posilyuyetsya rol antarktichnogo elementa flori Floristichnij analizV Avstraliyi vidomo blizko 15 tisyach vidiv kvitkovih roslin prichomu blizko 3 4 z nih korinni miscevi She Dzhozef Guker u Vvedenni u floru Tasmaniyi JD Hooker Introductory Essay to the Flora of Tasmania 1860 vkazuvav sho u rozvitku avstralijskoyi flori virishalnu rol zigrali tri osnovnih elementi antarktichnij indo melanezijskij i miscevij avstralijskij Antarktichnij element Do ciyeyi kategoriyi vidnosyat grupi vidiv zagalni dlya pivdennogo shodu Avstraliyi Novoyi Zelandiyi subantarktichnih ostroviv i pivdennih And Pivdennoyi Ameriki Prikladi rodiv z takimi arealami Nothofagus Araucaria Gunnera i Yihni predstavniki viyavleni takozh u vikopnih reshtkah paleogenovogo viku na nini pokritih lodami ostrovi Simor i na Zemli Grejama Antarktichnij pivostriv Bilshe taki roslini nide ne zustrichayutsya Vvazhayut sho voni abo yih predki vinikli u toj chas koli Avstraliya vhodila do skladu Gondvani Koli cej supermaterik rozkolovsya na chastini yaki peremistilisya na svoyi ninishni poziciyi areali predstavnikiv antarktichnoyi flori viyavilisya silno roz yednanimi Vtim ochevidno sho ci roslini mali shiroke poshirennya v Avstraliyi u paleogeni oskilki v oligocenovih vidkladah Pivdennoyi Avstraliyi i Viktoriyi viyavleni Nothofagus i Lomatia razom z takimi avstralijskimi rodami yak Eucalyptus Banksia i Nini cej element flori najkrashe predstavlenij u pomirno vologih lisah Inodi terminom antarktichnij element poznachayut bilshi grupi roslin u nash chas koli zustrichayutsya tilki u Pivdennij pivkuli i ye zagalnimi dlya Pivdennoyi Afriki ta Avstraliyi yak napriklad rodi Caesia Bulbine Helichrysum i Restio Vtim zv yazki Avstraliyi z Pivdennoyu Afrikoyu predstavlyayutsya viddalenishimi nizh zv yazki z Pivdennoyu Amerikoyu Isnuye dumka sho blizki roslini yaki zustrichayutsya u pershih dvoh regionah pohodyat vid spilnih predkiv yaki migruvali tudi z pivdnya Indo melanezijskij element Banksiya Nothofagus Ce roslini zagalni dlya Avstraliyi Indo Malajskogo regionu i Melaneziyi Floristichnij analiz viyavlyaye dvi chitko virazheni grupi odna indo malajskogo pohodzhennya insha melanezijskogo V Avstraliyi cej element vklyuchaye paleotropichnih predstavnikiv bagatoh rodin osoblivo tropichnih srostnolepestnihe i viyavlyaye blizku sporidnenist z floroyu Azijskogo materika osoblivo Indiyi p ova Malakka i Malajskogo arhipelagu Odnak vidbuvalasya i neznachna migraciya na pivnich chisto avstralijskogo elementa dva vidi Eucalyptus i odin Melaleuca poshiryuyutsya na Malajskomu arhipelazi do o Lombok i Filippinskih ostroviv ale ne peretinayut liniyu Vollesa Melanezijski zv yazki osoblivo chitko virazheni sered paporotej Indo melanezijskij element vidnosno drevnij dlya Avstraliyi mozhlivo jogo masova migraciya ta rozpovsyudzhennya vidbuvalisya v umovah teplogo i vologogo klimatu miocenu U suchasnij Avstraliyi ci vidi priurocheni do vologogo misceprozhivannya i v osnovnomu do bazaltovih gruntiv Voni virostayut uzdovzh vsogo pivnichnogo uzberezhzhya materika ale najryasnishi u vologih tropichnih lisah Kvinslenda Sered azijskih rodiv najcikavishi Rhododendron i Garcinia U botanichnomu ta gospodarskomu vidnoshenni vazhlivi Ficus i Albizzia Aridni i pustelni rajoni Avstraliyi takozh floristichno blizki do tropikiv abo aridnih oblastej Aziyi Avstralijskij element vklyuchaye rodi i vidi yaki zustrichayutsya tilki v Avstraliyi abo najposhirenishi same tam endemichnih rodin malo i rol yih neznachna Veliki avstralijski rodigi sho nalichuyut ponad 100 vidiv kozhen Eucalyptus bilshe 500 vidiv Acacia sekciya z ploskimi chereshkami listya shozhimi na yih plastinki blizko 500 vidiv Grevillea Melaleuca i Rodi yaki vklyuchayut ponad 50 vidiv kozhen Banksia i Tipova avstralijska flora skoncentrovana na pivdennomu zahodi i pivdennomu shodi materika Pivdennij zahid bagatij harakternimi avstralijskimi rodinami priblizno 6 7 z nih najkrashe predstavleni same u comu rajoni a insha chastina na pivdennomu shodi Chi spravdi cej element sformuvavsya na misci abo vin pohodit vid davnishih paleotropichnih abo antarktichnih migrantiv z yasuvati vazhko Ochevidno sho deyaki grupi suchasnih roslin zustrichayutsya viklyuchno v Avstraliyi Centr pohodzhennya avstralijskogo elementa nevidomij U paleobotanichnih litopisah Avstraliyi vidobrazheni ti zh zagalni evolyucijni osoblivosti sho i na inshih materikah Pershi vidi kvitkovih roslin vidomi u verhnokrejdovih vidkladah Kvinslenda ale svidchennya shirokogo rozpovsyudzhennya avstralijskoyi flori z yavlyayutsya tilki u sharah sho datuyutsya oligocenom koli po vsij Pivdennij Avstraliyi rosli taki rodi yak Eucalyptus Banksia i poryad z vishezaznachenimi antarktichnimi formami zokrema vidami Nothofagus Beruchi do uvagi koncentraciyu miscevih rodin i rodiv na pivdennomu zahodi Avstraliyi Guker pripustiv sho avstralijskij element vinik same tut a potim migruvav na shid Flori pivdennogo shodu i pivdennogo zahodu materika duzhe blizki mizh soboyu a geografichna izolyaciya poyasnyuye stupin yihnogo ninishnogo endemizmu Takim chinom cilkom imovirno zahidne pohodzhennya avstralijskogo floristichnogo elementa prichomu vazhlivo vrahovuvati paralelnij vpliv geologichnih chinnikiv na jogo evolyuciyu u riznih chastinah materika Shiroko poshirena oligocenova flora z yiyi harakternimi avstralijskimi roslinami stala svogo rodu tochkoyu vidliku Protyagom trivalogo intervalu mizh krejdoyu i miocenom Avstraliya jmovirno nasolodzhuvalasya geologichnoyu stabilnistyu vikopni reshtki cogo chasu svidchat pro povsyudni ryasni doshi ta pomirni temperaturi Nayavnist yakih nebud prirodnih bar yeriv dlya migraciyi roslin u toj chas malojmovirno i novitni doslidzhennya vkazuyut na isnuvannya domiocenovoyi panavstralijskoyi flori U mioceni more zatopilo bilshu chastinu pivdnya Avstraliyi i ne tilki znishilo tut roslinnij pokriv ale i stalo nezdolannim bar yerom dlya migraciyi vidiv tak sho flori pivdenno shidnoyi ta pivdenno zahidnoyi chastin materika viyavilisya roz yednanimi V kinci miocenu pochalisya tektonichni zrushennya sho trivali do plejstocenu Voni spriyali formuvannyu riznomanitnih seredovish isnuvannya ta migracijnih bar yeriv Krim togo odnimi z golovnih pereshkod na shlyahu roslin stali potuzhni vapnyakovi vidkladennya na pivnich vid Velikoyi Avstralijskoyi zatoki Voni zakripili izolyaciyu flori pivdenno zahidnoyi Avstraliyi yaka adaptuvalasya u hodi evolyuciyi do pidzolistih i lateritnih gruntiv U plejstoceni zagalna klimatichna situaciya bula podibna do suchasnoyi Prote istotni zmini vidbulisya na pochatku klimatichnogo optimumu golocenu koli silno zmenshilasya kilkist opadiv i v centri materika utvorilisya pusteli z pishanimi dyunami Aridizaciya klimatu vidbilasya i na gruntah inshih rajoniv Na pivdni Avstraliyi vidbulosya rizke zbidnennya flori sho suprovodzhuvalosya roz yednannyam vidovih arealiv sho zaraz ye vidminnoyu osoblivistyu ciyeyi chastini materika Vtim zagalni fitogeografichni osoblivosti Avstraliyi ne zminilisya Otzhe shiroke poshirennya panavstralijskoyi flori sposterigalosya na pivdni materika u paleogeni Zgodom geomorfologichni i klimatichni chinniki priveli do floristichnoyi izolyaciyi pivdennogo shodu i pivdennogo zahodu Avstraliyi prichomu v ostannomu rajoni flora viyavilasya bilsh stabilnoyu U zaselenih rajonah pivdennoyi ta shidnoyi Avstraliyi poshireni zaneseni roslini osoblivo u takih vidkritih spilnotah yak savanni ridkolissya de zaokeanski zlaki i riznotrav ya vitisnili miscevi vidi Bilshe polovini cih naturalizovanih vidiv vihidci iz Seredzemnomor ya Chilne misce zajmayut takozh roslini z Pivdennoyi Afriki sho vidriznyayetsya podibnimi klimatichnimi umovami Reshta pribula z ta Zahidnoyi Aziyi Znachennya miscevih vidiv roslin dlya lyudini stali usvidomlyuvati lishe nedavno hocha bagato z nih protyagom tisyacholit vzhivalisya v yizhu korinnimi zhitelyami Avstraliyi Napriklad makadamiya trojchatolistna Macadamia ternifolia shiroko obroblyayetsya v Avstraliyi z 1890 h rokiv zaradi smachnih gorihiv na Gavajskih ostrovah vona kultivuyetsya u she bilshih masshtabah i vidoma pid nazvoyu kvinslendskij gorih Postupovo v Avstraliyi stalo nalagodzhuvatisya viroshuvannya takih roslin yak miscevij vid fikusa Santalum acuminatum abo pustelnij lajm avstralijski kapersi Capparis sp rizni tak zvani pustelni pomidori z rodu paslonu Solanum sp Ocimum tenuiflorum miscevij vid m yati ta inshi zlaki koreneplodi yagidni i trav yanisti roslini Antropogennij vplivPoselennya v Avstraliyi korinnih avstralijciv bilsh nizh 61 tis rokiv tomu 9 tis rokiv a takozh yevropejciv z 1788 roku znachno vplinulo na floru kontinentu Zastosuvannya vognyu aborigenami prizvelo do znachnih zmin u rozpodili vidiv roslin Z prihodom yevropejciv pochalisya velikomasshtabni zmini u roslinnomu pokrovi roslinnosti na potrebu silskomu gospodarstvu ta miskomu rozvitku Ce prizvelo do velikomasshtabnih zmin u skladi bilshosti nazemnih ekosistem sho prizvelo zniknennya 61 vidu roslin i postavilo pid zagrozu she bilsh nizh 1 tis PrimitkiJosephine Flood 2004 Archaeology of the Dreamtime J B Publishing Marleston p 283 ISBN 1 876 62250 4 angl LiteraturaEnciklopediya Kolera Otkrytoe obshestvo 2000 Orchard A E Flora of Australia Volume 1 2nd edition ABRS CSIRO 1999 ISBN 0 643 05965 2 angl Pavlov N V Botanicheskaya geografiya zarubezhnyh stran Ch I i II M Vysshaya shkola 1965 312 s ros Tahtadzhyan A L Floristicheskie oblasti Zemli L Nauka 1978 248 s ros Posilannya angl