Тута́рінов Іва́н Васи́льович (нар. 19 червня 1904 — пом. 19 червня 1978) — радянський воєначальник, генерал-полковник, 9-й командувач ПДВ СРСР (березень 1959 — липень 1961).
Іван Васильович Тутарінов | |
---|---|
![]() | |
Народження | 19 червня 1904![]() |
Смерть | 19 червня 1978 (74 роки) |
Країна | |
Приналежність | ![]() |
Рід військ | піхота, кавалерія, повітрянодесантні війська |
Освіта | Військова академія ім. М. В. Фрунзе Військова академія Генерального штабу |
Роки служби | 1923–1972 |
Партія | КПРС |
Звання | ![]() |
Командування | Командувач Повітрянодесантних військ Командувач військами Уральського військового округу, командир корпусу, командир дивізії |
Війни / битви | Друга світова війна |
Нагороди |
Біографія
Тутарінов Іван Васильович народився 19 червня 1904 року у Красному Яру в сім'ї козака Астраханського козачого війська. До служби в армії працював при Астраханській губернській ЧК секретарем політбюро по і порученцем при помічнику уповноваженого ГПУ, на рибному промислі рибного тресту і в повітовому комітеті комсомолу.
Військова служба
У вересні 1923 року добровільно вступив в РСЧА і був направлений в 3-ю Самарську кавалерійську школу. У вересні 1924 року після її розформування переведений до 2-ї Борисоглібсько-Ленінградської кавалерійської школи. У вересні 1926 року після закінчення школи призначений у 63-й кавалерійський полк 1-й особливої кавалерійської бригади ім. тов. Сталіна в Москві: командир взводу, ТВО командира ескадрону, ТВО помічника начальника штабу полку.
У червні 1931 року закінчив кавалерійські курси удосконалення командного складу РСЧА в Новочеркаську, призначений командиром ескадрону. З жовтня 1932 року — помічник начальника штабу полку. У листопаді 1936 року закінчив Військову академію ім. М. В. Фрунзе і був призначений начальником 2-ї частини штабу Особливою кавалерійської дивізії ім. І. В. Сталіна. З листопада 1937 року виконував посаду начальника штабу 61-го кавалерійського полку цієї дивізії. З січня по липень 1938 року тимчасово командував полком.
З липня 1939 року виконував посаду начальника 1-ї частини, а з лютого 1940 року — начальника штабу 36-ї кавалерійської дивізії 3-го кавалерійського корпусу Білоруського особливого військового округу. У складі дивізії брав участь у вторгненні Червоної армії в Західну Білорусію, окупації Литви та в радянсько-фінській війні 1939—1940 років. У березні 1940 року підполковник Тутарінов був призначений начальником штабу 14-го механізованого корпусу Західного особливого військового округу.
Німецько-радянська війна
З початком німецького вторгнення до Радянського Союзу корпус у складі 4-ї армії генерал-майора Коробкова О. А. Західного фронту бився у Прикордонної битви. Участь в організації та нанесенні контрудару по наступаючим німецьким військам у районі міст Берестя і Кобринь. Після того, як 25 червня був поранений комкор, генерал Оборін С. І., Тутарінов вступив у командування корпусом. У цих боях був також поранений.
У вересні 1941 року призначений командиром , яка перебувала в стадії формування. У січні 1942 року дивізія увійшла в підпорядкування Архангельського військового округу, а у квітні того ж року була передана в підпорядкування 2-ї ударної армії генерал-лейтенанта Власова А. А. і незабаром розформована. У травні Тутарінов І. В. був призначений командиром Північно-Кавказького військового округу, яка в цей час займала оборону по узбережжю Таганрозької затоки, маючи завдання не допустити висадки морського десанту противника.
З липня 1942 року частини 12-ї Кубанської козачої кавалерійської дивізії в ході Армавір-Майкопської оборонної операції вели бойові дії в районі на південь від Азова, прикриваючи відхід військ 18-ї армії. Наказом НКО від 27 серпня 1942 року дивізія Тутарінова була перетворена в , а йому присвоєне звання генерал-майор.
У вересні 1942 дивізія увійшла до складу Північної групи військ Закавказького фронту і брала участь у Нальчицько-Орджонікідзевській оборонній та Ростовській наступальній операціях. У ході Донбаської наступальної операції частини кавалерійської дивізії звільнили Великий Токмак. В подальшому дивізія у складі 4-го Українського фронту вела бої за Турецький вал, брала участь у Березнегувато-Снігуревській і Одеській наступальних операціях.
Наприкінці травня 1944 року дивізія була виведена в резерв Ставки ВГК і на початку червня передислокували на 1-й Білоруський фронт. 23 червня з початком операції «Багратіон» 9-та гвардійська козача кавалерійська дивізія генерала Тутарінова І. В., як складова кінно-механізованої групи генерал-лейтенанта Плієва І. О. успішно діяла в Бобруйській та Мінській наступальних операціях. У липні 1944 генерал-майор Тутарінов І. В. був поранений і до вересня перебував у госпіталі, потім був призначений начальником 2-го Тамбовського кавалерійського училища.
З березня 1945 року обіймав посаду начальника відділу бойової підготовки штабу командувача кавалерією Червоної армії.
Післявоєнний час
З квітня 1946 року генерал-майор Тутарінов І. В. — начальник відділу бойової підготовки, а з липня 1947 р. — заступник начальника штабу кавалерії Сухопутних військ. Після закінчення вищих академічних курсів при Вищій військовій академії ім. К. Є. Ворошилова — слухач 2-го курсу основного факультету академії. У грудні 1951 року закінчив її і був призначений 1-м заступником начальника штабу — начальником оперативного відділу штабу Уральського військового округу.
З 1954 року — 1-й заступник начальника штабу Прикарпатського військового округу, а з листопаді 1956 — начальник штабу Сибірського військового округу. З грудня 1956 року — начальник штабу — заступник командувача військами Південної групи військ. З квітня 1958 року — 1-й заступник командувача військами і член Військової ради групи військ.
У березні 1959 року генерал-лейтенанта Тутарінова І. В. призначено командувачем Повітрянодесантними військами. У 1961 році йому було присвоєно звання генерал-полковника, а в липні того ж року він був призначений командувачем військами Уральського військового округу.
З вересня 1965 року — представник Головного командування Об'єднаних збройних сил держав — учасниць Варшавського договору в . З квітня 1972 року у розпорядженні головнокомандувача Сухопутних військ. У вересні 1972 року звільнений у відставку.
Депутат Верховної Ради СРСР кількох скликань.
Примітки
Посилання
- ТУТАРИНОВ ИВАН ВАСИЛЬЕВИЧ(рос.)
- Персоналії(рос.)
- Тутаринов Иван Васильевич(рос.)
- Тутаринов Иван Васильевич(рос.)
Література
- Гл. упр. кадров МО СССР. Командование корпусного и дивизионного звена Советских Вооруженных Сил периода Великой Отечественной войны 1941—1945 гг / подбор и оформ. А. И. Калабин. — М.: Военная Академия им. М. В. Фрунзе, 1964. — 572 с. — (приложение к книге «Военные кадры Советского государства в Великой Отечественной войне 1941—1945 гг.»).
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Tuta rinov Iva n Vasi lovich nar 19 chervnya 1904 pom 19 chervnya 1978 radyanskij voyenachalnik general polkovnik 9 j komanduvach PDV SRSR berezen 1959 lipen 1961 Ivan Vasilovich TutarinovNarodzhennya19 chervnya 1904 1904 06 19 Krasnij Yar Astrahanska guberniyaSmert19 chervnya 1978 1978 06 19 74 roki MoskvaKrayina SRSRPrinalezhnist Radyanska armiyaRid vijskpihota kavaleriya povitryanodesantni vijskaOsvitaVijskova akademiya im M V Frunze Vijskova akademiya Generalnogo shtabuRoki sluzhbi1923 1972PartiyaKPRSZvannya General polkovnikKomanduvannyaKomanduvach Povitryanodesantnih vijsk Komanduvach vijskami Uralskogo vijskovogo okrugu komandir korpusu komandir diviziyiVijni bitviDruga svitova vijnaNagorodiMedal 30 rokiv Radyanskij Armiyi ta Flotu Medal 40 rokiv Zbrojnih Sil SRSR BiografiyaTutarinov Ivan Vasilovich narodivsya 19 chervnya 1904 roku u Krasnomu Yaru v sim yi kozaka Astrahanskogo kozachogo vijska Do sluzhbi v armiyi pracyuvav pri Astrahanskij gubernskij ChK sekretarem politbyuro po i poruchencem pri pomichniku upovnovazhenogo GPU na ribnomu promisli ribnogo trestu i v povitovomu komiteti komsomolu Vijskova sluzhba U veresni 1923 roku dobrovilno vstupiv v RSChA i buv napravlenij v 3 yu Samarsku kavalerijsku shkolu U veresni 1924 roku pislya yiyi rozformuvannya perevedenij do 2 yi Borisoglibsko Leningradskoyi kavalerijskoyi shkoli U veresni 1926 roku pislya zakinchennya shkoli priznachenij u 63 j kavalerijskij polk 1 j osoblivoyi kavalerijskoyi brigadi im tov Stalina v Moskvi komandir vzvodu TVO komandira eskadronu TVO pomichnika nachalnika shtabu polku U chervni 1931 roku zakinchiv kavalerijski kursi udoskonalennya komandnogo skladu RSChA v Novocherkasku priznachenij komandirom eskadronu Z zhovtnya 1932 roku pomichnik nachalnika shtabu polku U listopadi 1936 roku zakinchiv Vijskovu akademiyu im M V Frunze i buv priznachenij nachalnikom 2 yi chastini shtabu Osoblivoyu kavalerijskoyi diviziyi im I V Stalina Z listopada 1937 roku vikonuvav posadu nachalnika shtabu 61 go kavalerijskogo polku ciyeyi diviziyi Z sichnya po lipen 1938 roku timchasovo komanduvav polkom Z lipnya 1939 roku vikonuvav posadu nachalnika 1 yi chastini a z lyutogo 1940 roku nachalnika shtabu 36 yi kavalerijskoyi diviziyi 3 go kavalerijskogo korpusu Biloruskogo osoblivogo vijskovogo okrugu U skladi diviziyi brav uchast u vtorgnenni Chervonoyi armiyi v Zahidnu Bilorusiyu okupaciyi Litvi ta v radyansko finskij vijni 1939 1940 rokiv U berezni 1940 roku pidpolkovnik Tutarinov buv priznachenij nachalnikom shtabu 14 go mehanizovanogo korpusu Zahidnogo osoblivogo vijskovogo okrugu Nimecko radyanska vijna Z pochatkom nimeckogo vtorgnennya do Radyanskogo Soyuzu korpus u skladi 4 yi armiyi general majora Korobkova O A Zahidnogo frontu bivsya u Prikordonnoyi bitvi Uchast v organizaciyi ta nanesenni kontrudaru po nastupayuchim nimeckim vijskam u rajoni mist Berestya i Kobrin Pislya togo yak 25 chervnya buv poranenij komkor general Oborin S I Tutarinov vstupiv u komanduvannya korpusom U cih boyah buv takozh poranenij U veresni 1941 roku priznachenij komandirom yaka perebuvala v stadiyi formuvannya U sichni 1942 roku diviziya uvijshla v pidporyadkuvannya Arhangelskogo vijskovogo okrugu a u kvitni togo zh roku bula peredana v pidporyadkuvannya 2 yi udarnoyi armiyi general lejtenanta Vlasova A A i nezabarom rozformovana U travni Tutarinov I V buv priznachenij komandirom Pivnichno Kavkazkogo vijskovogo okrugu yaka v cej chas zajmala oboronu po uzberezhzhyu Taganrozkoyi zatoki mayuchi zavdannya ne dopustiti visadki morskogo desantu protivnika Z lipnya 1942 roku chastini 12 yi Kubanskoyi kozachoyi kavalerijskoyi diviziyi v hodi Armavir Majkopskoyi oboronnoyi operaciyi veli bojovi diyi v rajoni na pivden vid Azova prikrivayuchi vidhid vijsk 18 yi armiyi Nakazom NKO vid 27 serpnya 1942 roku diviziya Tutarinova bula peretvorena v a jomu prisvoyene zvannya general major U veresni 1942 diviziya uvijshla do skladu Pivnichnoyi grupi vijsk Zakavkazkogo frontu i brala uchast u Nalchicko Ordzhonikidzevskij oboronnij ta Rostovskij nastupalnij operaciyah U hodi Donbaskoyi nastupalnoyi operaciyi chastini kavalerijskoyi diviziyi zvilnili Velikij Tokmak V podalshomu diviziya u skladi 4 go Ukrayinskogo frontu vela boyi za Tureckij val brala uchast u Berezneguvato Snigurevskij i Odeskij nastupalnih operaciyah Naprikinci travnya 1944 roku diviziya bula vivedena v rezerv Stavki VGK i na pochatku chervnya peredislokuvali na 1 j Biloruskij front 23 chervnya z pochatkom operaciyi Bagration 9 ta gvardijska kozacha kavalerijska diviziya generala Tutarinova I V yak skladova kinno mehanizovanoyi grupi general lejtenanta Pliyeva I O uspishno diyala v Bobrujskij ta Minskij nastupalnih operaciyah U lipni 1944 general major Tutarinov I V buv poranenij i do veresnya perebuvav u gospitali potim buv priznachenij nachalnikom 2 go Tambovskogo kavalerijskogo uchilisha Z bereznya 1945 roku obijmav posadu nachalnika viddilu bojovoyi pidgotovki shtabu komanduvacha kavaleriyeyu Chervonoyi armiyi Pislyavoyennij chas Z kvitnya 1946 roku general major Tutarinov I V nachalnik viddilu bojovoyi pidgotovki a z lipnya 1947 r zastupnik nachalnika shtabu kavaleriyi Suhoputnih vijsk Pislya zakinchennya vishih akademichnih kursiv pri Vishij vijskovij akademiyi im K Ye Voroshilova sluhach 2 go kursu osnovnogo fakultetu akademiyi U grudni 1951 roku zakinchiv yiyi i buv priznachenij 1 m zastupnikom nachalnika shtabu nachalnikom operativnogo viddilu shtabu Uralskogo vijskovogo okrugu Z 1954 roku 1 j zastupnik nachalnika shtabu Prikarpatskogo vijskovogo okrugu a z listopadi 1956 nachalnik shtabu Sibirskogo vijskovogo okrugu Z grudnya 1956 roku nachalnik shtabu zastupnik komanduvacha vijskami Pivdennoyi grupi vijsk Z kvitnya 1958 roku 1 j zastupnik komanduvacha vijskami i chlen Vijskovoyi radi grupi vijsk U berezni 1959 roku general lejtenanta Tutarinova I V priznacheno komanduvachem Povitryanodesantnimi vijskami U 1961 roci jomu bulo prisvoyeno zvannya general polkovnika a v lipni togo zh roku vin buv priznachenij komanduvachem vijskami Uralskogo vijskovogo okrugu Z veresnya 1965 roku predstavnik Golovnogo komanduvannya Ob yednanih zbrojnih sil derzhav uchasnic Varshavskogo dogovoru v Z kvitnya 1972 roku u rozporyadzhenni golovnokomanduvacha Suhoputnih vijsk U veresni 1972 roku zvilnenij u vidstavku Deputat Verhovnoyi Radi SRSR kilkoh sklikan PrimitkiPosilannyaTUTARINOV IVAN VASILEVICh ros Personaliyi ros Tutarinov Ivan Vasilevich ros Tutarinov Ivan Vasilevich ros LiteraturaGl upr kadrov MO SSSR Komandovanie korpusnogo i divizionnogo zvena Sovetskih Vooruzhennyh Sil perioda Velikoj Otechestvennoj vojny 1941 1945 gg podbor i oform A I Kalabin M Voennaya Akademiya im M V Frunze 1964 572 s prilozhenie k knige Voennye kadry Sovetskogo gosudarstva v Velikoj Otechestvennoj vojne 1941 1945 gg Poperednik general polkovnik Margelov V P 1954 1959 9 Komanduvach PDV SRSR berezen 1959 lipen 1961 Nastupnik general polkovnik Margelov V P 1961 1979 Poperednik general polkovnik Krejzer Ya G 1945 1954 Komanduvach Uralskogo VO lipen 1961 veresen 1965 Nastupnik general polkovnik 1954 1959