Пе́рша Македо́нська війна́ 214 до н. е. — 205 до н. е. — перша з серії воєн, що точилися між Римом і Македонським царством у 3-2 віках до н. е. за панування над Балканським регіоном.
Перша Македонська війна | |||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Македонські війни | |||||||
![]() Середземномор'я в 218 р. до Р. Х. | |||||||
| |||||||
Сторони | |||||||
![]() Пергамське царство Етолійський союз | ![]() | ||||||
Командувачі | |||||||
![]() Аттал I | ![]() |
Філіпп V Македонський під впливом перемог Ганнібала на початку Другої Пунічної війни почав підтримувати його. Діючи в союзі з Карфагеном проти Риму, Філіпп намагався оволодіти Іллірією і розширити свої володіння в Малій Азії. Римляни головними силами вели боротьбу з Ганнібалом в Італії, а для дій на Балканах виділили незначні сили. Проте македонські війська діяли нерішуче, а римляни всіляко підтримували антимакедонський рух серед елліністичних держав. Ще до поразки Карфагена Філіпп V уклав з римлянами мир. Перша Македонська війна не привела до значних територіальних змін на Балканах, хоча Риму вдалося розширити свій вплив в Греції. Філіпп V, уклавши в 205 мир з Римом, продовжував військові дії проти Пергама, Родоса, зокрема у ході Критської війни 205-200 рр. до н.е.
Вступ
Під час Пунічних війн з Карфагеном Римська республіка була змушена звернути увагу на схід — на Грецію й елліністичні держави. Великі монархії, що постали по розкладі держави Олександра Македонського, непокоїли Рим своїми імперіалістичними тенденціями. Римляни тривожилися, що якась із елліністичних держав, Македонія, Єгипет, чи Сирія, можуть спробувати здійснити намір завоювати Італію, з яким виступив відносно недавно цар елліністичного Епіра Пірр, і то з далеко більшими силами. Якби котрась із тих держав втрутилася в італійські справи, Рим міг підпасти під владу східного деспотизму. Буйний розвиток грецької культури, що заливала Рим своїми продуктами й впливами, наказував також обережність: римляни могли втратити національну самобутність. Отже, різні причини нахиляли римську політику зайнятися Сходом.
Балкани наприкінці III століття до н. е.
Політична обстановка на Балканському півострові в останні десятиліття III ст до н. е. надзвичайно ускладнилася. На загальному фоні подальшого розвитку рабовласницьких стосунків, крайнього загострення соціальних суперечностей і зростання піратства військові зіткнення між державами Балканського півострова набувають ще ширших масштабів і спустошливого характеру.
Саме тут сталося перше зіткнення Риму з державами-спадкоємицями імперії Олександра. На Балканському півострові найбільшу силу мала Македонія під династією Антигонідів, що намагалася утримати провід в Елладі. З давніх грецьких держав Афіни цілком втратили значення, Спарта деколи ще доходила до голосу. Більші політичні впливи мали два союзи — Етолійський у Середній Греції та Ахайський на Пелопоннесі. На західному узбережжі Балканського півострова певне значення мав Епір, що перемінився на республіку, та постала нова негрецька держава в Іллірії зі столицею у .
Підкорення римлянами Іллірії
Римляни спершу вступили в конфлікт з іллірійцями, що розвинули в себе морське піратство, непокоїли всі узбережжя Адріатичного моря і дошкуляли також римським купцям. Коли іллірійська королева Тевта не хотіла дати Римові сатисфакції й боронилася тим, що піратство — це природне право її підданих, римські посли заявили, що навчать іллірійців кращих прав. І справді, римський флот у 229 р. зайняв острів Коркиру, місто та інші узбережні оселі, а сенат проголосив їх вільними державами під опікою Риму.
Ця пацифікація Іллірії здобула римлянам велику славу в Греції: афіняни допустили навіть римських громадян до Елевсінських містерій, а Коринф — до Істмійських ігор. Але проти Риму виступила Македонія, що скоро зрозуміла, що римляни не вдовольняться частиною узбережжя, але схочуть зайняти всю Елладу.
Союзницька війна
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkV3TDBGbGRHOXNhV0ZmYldGd0xtcHdaeTh6TURCd2VDMUJaWFJ2YkdsaFgyMWhjQzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
У 220 р. македонський цар Філіпп V (221—178) разом з Ахейським союзом та іншими грецькими полісами оголосив війну Етолійському союзу, котрий подав для цього гарний привід своїми грабіжницькими нападами на Мессенію, Акарнанію, Епір та інші області Греції. Втім, всього за пару років по тому почалася вирішальна боротьба між Римом і Карфагеном за панування над Західним Середземномор'ям. Філіпп V на той час вже досяг великих успіхів у боротьбі проти етолійців, проте вирішив краще зосередитись на протидії Риму, котрий після втручання у іллірійські справи отримав перші володіння на Балканах і міг загрожувати македонській політиці. Звістка про поразку римських військ при Тразименському озері підштовхнула македонського царя до укладення миру з Етолійським союзом на умовах status quo.
Початок війни
Після перемоги карфагенян при Каннах Філіпп вступив в союз з Ганнібалом: обидві сторони повинні були допомагати один одному в боротьбі з Римом. Головною метою Філіппа, якою він керувався при укладенні цього союзу, було вигнання з Іллірії римлян і встановлення там влади Македонії, яка завдяки цьому повинна була отримати вихід до Адріатичного моря. Для безпосереднішої участі у війні Македонія не мала в своєму розпорядженні достатньо сильного флоту. Спроба вийти в море на легких кораблях (215 р. до н. е.) виявилася невдалою.
Хід війни
Тим часом в Греції все більше і більше розгоралася міжусобна боротьба: у Ахаї, Мессенії та інших областях робилися спроби політичних переворотів, в одних випадках демократичних, в інших − олігархічних. Ворожі партії зверталися за підтримкою до зовнішніх сил. При цьому Македонія, що проводила зазвичай політику підтримки олігархії, тепер, залежно від плинної політичної ситуації, іноді підтримувала й демократичні угрупування.
У Першій Македонській війні римляни протягом декількох років займали вичікувальну позицію. Тільки після узяття Сиракуз (212 р. до н. е.) і Капуї (211 р. до н. е.) вони активізували свою політику на Сході і уклали в 211 р. до н. е. союз з етолійцями. Згідно з цією угодою етолійці повинні були отримати на території, що будуть відняті у ворога, а римляни — рухоме майно і людей. Римляни вже в цей час виступають в Елладі під гаслом захисту грецької свободи і незалежності, хоча на ділі поводили себе як завойовники, жадібні до грошей, до захоплення рабів і здобичі. Грецькі держави нерідко служили для них просто об'єктом торгівлі; так, наприклад, острів Егіна, захоплений римлянами й етолійцями, був проданий ними пергамському цареві Атталу I за 30 талантів.
Круг держав, що брали участь у війні, поступово розширився і вийшов за межі Еллади. Спарта, Еліда, Мессенія, Пергам прилучилися до Риму; Ахайя і Віфінія були на боці Македонії. Як завжди в Греції, в ході великої війни, що ставала все більш і більш обтяжливою для населення, виявлялися застаріла ворожнеча між окремими містами і гострі соціальні суперечності. Вимоги переділу землі і відміни боргових зобов'язань ставали все більш наполегливими. У багатьох полісах демос піднімався проти багатих, виганяв їх, конфісковував їх землю і майно.
Закінчення війни
Рим, таким чином, почав своє проникнення на Балканський півострів в умовах, що не сприяли об'єднанню сил грецьких держав. Війна продовжувалася до 205/04 р. до н. е. і закінчилася миром, який не вирішив основних питань, не врегулював остаточно стосунків між Філіппом V і Римом, Македонією і Етолійським союзом і надавав воюючим сторонам лише тимчасовий перепочинок. До того ж римляни не дарували цареві Македонії того, що він хотів, і Філіпп V виступив проти них у найтяжчу хвилину, під час Ганнібалового походу в Другій Пунічній війні.
Див. також
Джерела
- Hansen, Esther V., The Attalids of Pergamon, Ithaca, New York: Cornell University Press; London: Cornell University Press Ltd (1971). .
- Лівій, History of Rome [ 25 грудня 2010 у Wayback Machine.], Rev. Canon Roberts (translator), Ernest Rhys (Ed.); (1905) London: J. M. Dent & Sons, Ltd.
- Полібій, Histories [ 7 березня 2008 у Wayback Machine.], Evelyn S. Shuckburgh (translator); London, New York. Macmillan (1889); Reprint Bloomington (1962).
- Walbank, F. W. (1940) Philip V of Macedon.
- Wilkes, John, The Illyrians, Blackwell Publishers (December 1, 1995). .
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Pe rsha Makedo nska vijna 214 do n e 205 do n e persha z seriyi voyen sho tochilisya mizh Rimom i Makedonskim carstvom u 3 2 vikah do n e za panuvannya nad Balkanskim regionom Persha Makedonska vijnaMakedonski vijniSeredzemnomor ya v 218 r do R H Seredzemnomor ya v 218 r do R H Data 214 r do n e 205 r do n e Misce Makedoniya ta IlliriyaRezultat Status kvoStoroniRimska respublika Pergamske carstvo Etolijskij soyuz Davnya MakedoniyaKomanduvachiMark Valerij Levin Attal I Filipp V Makedonskij Filipp V Makedonskij pid vplivom peremog Gannibala na pochatku Drugoyi Punichnoyi vijni pochav pidtrimuvati jogo Diyuchi v soyuzi z Karfagenom proti Rimu Filipp namagavsya ovoloditi Illiriyeyu i rozshiriti svoyi volodinnya v Malij Aziyi Rimlyani golovnimi silami veli borotbu z Gannibalom v Italiyi a dlya dij na Balkanah vidilili neznachni sili Prote makedonski vijska diyali nerishuche a rimlyani vsilyako pidtrimuvali antimakedonskij ruh sered ellinistichnih derzhav She do porazki Karfagena Filipp V uklav z rimlyanami mir Persha Makedonska vijna ne privela do znachnih teritorialnih zmin na Balkanah hocha Rimu vdalosya rozshiriti svij vpliv v Greciyi Filipp V uklavshi v 205 mir z Rimom prodovzhuvav vijskovi diyi proti Pergama Rodosa zokrema u hodi Kritskoyi vijni 205 200 rr do n e VstupPid chas Punichnih vijn z Karfagenom Rimska respublika bula zmushena zvernuti uvagu na shid na Greciyu j ellinistichni derzhavi Veliki monarhiyi sho postali po rozkladi derzhavi Oleksandra Makedonskogo nepokoyili Rim svoyimi imperialistichnimi tendenciyami Rimlyani trivozhilisya sho yakas iz ellinistichnih derzhav Makedoniya Yegipet chi Siriya mozhut sprobuvati zdijsniti namir zavoyuvati Italiyu z yakim vistupiv vidnosno nedavno car ellinistichnogo Epira Pirr i to z daleko bilshimi silami Yakbi kotras iz tih derzhav vtrutilasya v italijski spravi Rim mig pidpasti pid vladu shidnogo despotizmu Bujnij rozvitok greckoyi kulturi sho zalivala Rim svoyimi produktami j vplivami nakazuvav takozh oberezhnist rimlyani mogli vtratiti nacionalnu samobutnist Otzhe rizni prichini nahilyali rimsku politiku zajnyatisya Shodom Balkani naprikinci III stolittya do n e Politichna obstanovka na Balkanskomu pivostrovi v ostanni desyatilittya III st do n e nadzvichajno uskladnilasya Na zagalnomu foni podalshogo rozvitku rabovlasnickih stosunkiv krajnogo zagostrennya socialnih superechnostej i zrostannya piratstva vijskovi zitknennya mizh derzhavami Balkanskogo pivostrova nabuvayut she shirshih masshtabiv i spustoshlivogo harakteru Same tut stalosya pershe zitknennya Rimu z derzhavami spadkoyemicyami imperiyi Oleksandra Na Balkanskomu pivostrovi najbilshu silu mala Makedoniya pid dinastiyeyu Antigonidiv sho namagalasya utrimati provid v Elladi Z davnih greckih derzhav Afini cilkom vtratili znachennya Sparta dekoli she dohodila do golosu Bilshi politichni vplivi mali dva soyuzi Etolijskij u Serednij Greciyi ta Ahajskij na Peloponnesi Na zahidnomu uzberezhzhi Balkanskogo pivostrova pevne znachennya mav Epir sho pereminivsya na respubliku ta postala nova negrecka derzhava v Illiriyi zi stoliceyu u Pidkorennya rimlyanami Illiriyi Rimlyani spershu vstupili v konflikt z illirijcyami sho rozvinuli v sebe morske piratstvo nepokoyili vsi uzberezhzhya Adriatichnogo morya i doshkulyali takozh rimskim kupcyam Koli illirijska koroleva Tevta ne hotila dati Rimovi satisfakciyi j boronilasya tim sho piratstvo ce prirodne pravo yiyi piddanih rimski posli zayavili sho navchat illirijciv krashih prav I spravdi rimskij flot u 229 r zajnyav ostriv Korkiru misto ta inshi uzberezhni oseli a senat progolosiv yih vilnimi derzhavami pid opikoyu Rimu Cya pacifikaciya Illiriyi zdobula rimlyanam veliku slavu v Greciyi afinyani dopustili navit rimskih gromadyan do Elevsinskih misterij a Korinf do Istmijskih igor Ale proti Rimu vistupila Makedoniya sho skoro zrozumila sho rimlyani ne vdovolnyatsya chastinoyu uzberezhzhya ale shochut zajnyati vsyu Elladu Soyuznicka vijna Dokladnishe Soyuznicka vijna 220 217 rr do n e Etolijskij soyuz U 220 r makedonskij car Filipp V 221 178 razom z Ahejskim soyuzom ta inshimi greckimi polisami ogolosiv vijnu Etolijskomu soyuzu kotrij podav dlya cogo garnij privid svoyimi grabizhnickimi napadami na Messeniyu Akarnaniyu Epir ta inshi oblasti Greciyi Vtim vsogo za paru rokiv po tomu pochalasya virishalna borotba mizh Rimom i Karfagenom za panuvannya nad Zahidnim Seredzemnomor yam Filipp V na toj chas vzhe dosyag velikih uspihiv u borotbi proti etolijciv prote virishiv krashe zosereditis na protidiyi Rimu kotrij pislya vtruchannya u illirijski spravi otrimav pershi volodinnya na Balkanah i mig zagrozhuvati makedonskij politici Zvistka pro porazku rimskih vijsk pri Trazimenskomu ozeri pidshtovhnula makedonskogo carya do ukladennya miru z Etolijskim soyuzom na umovah status quo Pochatok vijniPislya peremogi karfagenyan pri Kannah Filipp vstupiv v soyuz z Gannibalom obidvi storoni povinni buli dopomagati odin odnomu v borotbi z Rimom Golovnoyu metoyu Filippa yakoyu vin keruvavsya pri ukladenni cogo soyuzu bulo vignannya z Illiriyi rimlyan i vstanovlennya tam vladi Makedoniyi yaka zavdyaki comu povinna bula otrimati vihid do Adriatichnogo morya Dlya bezposerednishoyi uchasti u vijni Makedoniya ne mala v svoyemu rozporyadzhenni dostatno silnogo flotu Sproba vijti v more na legkih korablyah 215 r do n e viyavilasya nevdaloyu Hid vijniTim chasom v Greciyi vse bilshe i bilshe rozgoralasya mizhusobna borotba u Ahayi Messeniyi ta inshih oblastyah robilisya sprobi politichnih perevorotiv v odnih vipadkah demokratichnih v inshih oligarhichnih Vorozhi partiyi zvertalisya za pidtrimkoyu do zovnishnih sil Pri comu Makedoniya sho provodila zazvichaj politiku pidtrimki oligarhiyi teper zalezhno vid plinnoyi politichnoyi situaciyi inodi pidtrimuvala j demokratichni ugrupuvannya U Pershij Makedonskij vijni rimlyani protyagom dekilkoh rokiv zajmali vichikuvalnu poziciyu Tilki pislya uzyattya Sirakuz 212 r do n e i Kapuyi 211 r do n e voni aktivizuvali svoyu politiku na Shodi i uklali v 211 r do n e soyuz z etolijcyami Zgidno z ciyeyu ugodoyu etolijci povinni buli otrimati na teritoriyi sho budut vidnyati u voroga a rimlyani ruhome majno i lyudej Rimlyani vzhe v cej chas vistupayut v Elladi pid gaslom zahistu greckoyi svobodi i nezalezhnosti hocha na dili povodili sebe yak zavojovniki zhadibni do groshej do zahoplennya rabiv i zdobichi Grecki derzhavi neridko sluzhili dlya nih prosto ob yektom torgivli tak napriklad ostriv Egina zahoplenij rimlyanami j etolijcyami buv prodanij nimi pergamskomu carevi Attalu I za 30 talantiv Krug derzhav sho brali uchast u vijni postupovo rozshirivsya i vijshov za mezhi Elladi Sparta Elida Messeniya Pergam priluchilisya do Rimu Ahajya i Vifiniya buli na boci Makedoniyi Yak zavzhdi v Greciyi v hodi velikoyi vijni sho stavala vse bilsh i bilsh obtyazhlivoyu dlya naselennya viyavlyalisya zastarila vorozhnecha mizh okremimi mistami i gostri socialni superechnosti Vimogi peredilu zemli i vidmini borgovih zobov yazan stavali vse bilsh napoleglivimi U bagatoh polisah demos pidnimavsya proti bagatih viganyav yih konfiskovuvav yih zemlyu i majno Zakinchennya vijniRim takim chinom pochav svoye proniknennya na Balkanskij pivostriv v umovah sho ne spriyali ob yednannyu sil greckih derzhav Vijna prodovzhuvalasya do 205 04 r do n e i zakinchilasya mirom yakij ne virishiv osnovnih pitan ne vregulyuvav ostatochno stosunkiv mizh Filippom V i Rimom Makedoniyeyu i Etolijskim soyuzom i nadavav voyuyuchim storonam lishe timchasovij perepochinok Do togo zh rimlyani ne daruvali carevi Makedoniyi togo sho vin hotiv i Filipp V vistupiv proti nih u najtyazhchu hvilinu pid chas Gannibalovogo pohodu v Drugij Punichnij vijni Div takozhDruga Punichna vijna Kritska vijnaDzherelaHansen Esther V The Attalids of Pergamon Ithaca New York Cornell University Press London Cornell University Press Ltd 1971 ISBN 0 8014 0615 3 Livij History of Rome 25 grudnya 2010 u Wayback Machine Rev Canon Roberts translator Ernest Rhys Ed 1905 London J M Dent amp Sons Ltd Polibij Histories 7 bereznya 2008 u Wayback Machine Evelyn S Shuckburgh translator London New York Macmillan 1889 Reprint Bloomington 1962 Walbank F W 1940 Philip V of Macedon Wilkes John The Illyrians Blackwell Publishers December 1 1995 ISBN 0 631 19807 5