Софія Олександрівна Налепинська-Бойчук (30 липня 1884, Лодзь — 11 грудня 1937, тюрма НКВД СРСР) — українська художниця-графік. Дружина художника Михайла Бойчука. Представниця Розстріляного відродження. Учасниця міжнародних виставок у Відні, Лондоні, Берліні, Стокгольмі, Венеції (Італія), Цюриху (Швейцарія).
Налепинська-Бойчук Софія Олександрівна | |
---|---|
![]() | |
Народилася | 30 липня 1884 Лодзь, Петроковська губернія, Варшавське генерал-губернаторство, Російська імперія |
Померла | 11 грудня 1937 (53 роки) Київ, Українська РСР, СРСР |
Країна | ![]() ![]() |
Діяльність | художниця |
Відомі учні | Зоря Галина Денисівна, Костянтин Козловський, Компанієць-Киянченко Надія Дмитрівна, Стеценко Василь Кіндратович і Киянченко Георгій Васильович |
Заклад | Національна академія образотворчого мистецтва і архітектури |
У шлюбі з | Бойчук Михайло Львович[1] |
|
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMll3THlWRU1DVTVSQ1ZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDUWlWRU1DVkNOU1ZFTUNWQ1JpVkVNQ1ZDT0NWRU1DVkNSQ1ZFTVNVNE1TVkVNU1U0UXlWRU1DVkNRU1ZFTUNWQ01DMGxSREFsT1RFbFJEQWxRa1VsUkRBbFFqa2xSREVsT0RjbFJERWxPRE1sUkRBbFFrRmZKVVF3SlRrMEpVUXhKVGsySlVRd0pVSXlKVVF4SlRnM0pVUXdKVUl3SlVReEpUZ3lKVVF3SlVJd1h5VkVNQ1ZDTjE4bFJEQWxRa0VsUkRBbFFrUWxSREFsUWpnbFJEQWxRallsUkRBbFFrRWxSREFsUWtVbFJERWxPRVZmTVRreU55NXFjR2N2TWpBd2NIZ3RKVVF3SlRsRUpVUXdKVUl3SlVRd0pVSkNKVVF3SlVJMUpVUXdKVUpHSlVRd0pVSTRKVVF3SlVKRUpVUXhKVGd4SlVReEpUaERKVVF3SlVKQkpVUXdKVUl3TFNWRU1DVTVNU1ZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDT1NWRU1TVTROeVZFTVNVNE15VkVNQ1ZDUVY4bFJEQWxPVFFsUkRFbE9UWWxSREFsUWpJbFJERWxPRGNsUkRBbFFqQWxSREVsT0RJbFJEQWxRakJmSlVRd0pVSTNYeVZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZDUkNWRU1DVkNPQ1ZFTUNWQ05pVkVNQ1ZDUVNWRU1DVkNSU1ZFTVNVNFJWOHhPVEkzTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Життєпис
Народилась в місті Лодзь (нині в складі Польщі). Батько її був поляком, мати мала французьке походження. Мистецьку освіту здобула в художній школі Я. Ціонглінського в Петербурзі і в студії Ш. Холоші в Мюнхені (1908). Потім навчалась в [fr] в Парижі (1909, викладачі Ф. Валлотон і М. Дені).
Також у Парижі одружилася з М. Бойчуком.
Згодом С. Налепинська-Бойчук разом із М. Бойчуком та М. Касперовичем повернулася в Україну. 1918 року в пари народився син Петрусь.
Освоювала основи темперного живопису та фрески, з 1917–1918 років — у майстерні монументального малярства М. Бойчука в УАМ у Києві. Потім улаштувалася на роботу в Національний музей у Львові.
З 1919 року викладала в Миргородській художній школі, з 1922 року очолювала ксилографічну майстерню Київського інституту пластичних мистецтв. У 1925–1929 роках викладала у Київському художньому інституті. Серед учнів — К. Гаккебуш, В. Гнивенко, О. Рубан.
1925 — член Асоціації революційного мистецтва України;
У 1937 році за справою М. Бойчука була засуджена до смертної кари і розстріляна.
Освіта
- Санкт-Петербурзька школа заохочування мистецтв Я. Ционглінського (1905);
- Мюнхенська художньо-промислова школа В. Дебліца (Німеччина, 1908; викл. Ш. Голлоші);
- Мюнхенська академія образотворчих мистецтв (1906–1907; професор Гейднер);
- Академія мистецтв Рансона в Парижі (1908–1909 викладачі М. Дені, П. Серюзьє, Ф. Валлотон);
- школа-майстерня М. Бойчука (1909–1910; м. Париж).
Творчість
Працювала в галузі станкової та книжкової графіки, переважно в техніці гравюри на дереві.
У творчості художниця дотримувалася засад «бойчукізму».
Твори
- «В. Еллан-Блакитний» (1920-і рр.), «Гітаристка» (1921), «Молодий робітник» (1920-ті),
- «Фабзаєць» (1925),
- «Мені тринадцятий минало…», «Молотьба», «Малашка», «На вакаціях» (усі — 1926),
- «Студентка», «Дівчата з книжкою», «Голодні діти», «Перед іспитом», «Перед наступом білих» (усі — 1927);
- «Викрили шкідника» (1930-і рр.),
- «Пацифікація Західної України» (1930),
- «Робітфаківки» (1931),
- «Виконали план», «Геть шкідника», «Не дамо куркулям згноїти насіння» (обидва — 1932) та ін.
Ілюстрації – до книжок:
- «Катерина» Т. Шевченка, «Приймак» А. Маміна-Сибіряка (обидві – 1929),
- «Олив’яний перстень» С. Васильченка (1930; усі — Харків; Київ), «Ніч перед Різдвом» і «Страшна помста» М. Гоголя;
- «Анна Каренина» Л. Толстого (Москва, 1935, т. 1–2).
Виконала тематичну композицію до поезії Шевченка «N. N. — Мені тринадцятий минало»
Художниця є автором нереалізованих проектів паперових грошей та інших державних паперів доби української революції 1917–1921, які експонувалися на «Виставці сучасної української графіки» Асоціації незалежних українських митців (Львів, червень 1932): банкноти 25 карбованців з обох сторін, судових пошлин 50 шагів, 3 гривні, 5 ескізів паперових грошей і цінних паперів.
Роботи С. Налепинської 1920-х — 1930-х років вражають не лише талантом, але й соціальною спрямованістю. Дереворити «Голод», «Пацифікація України 1932 року» – гострі, політичні роботи, які показують поневіряння українців під різними владами.
Смерть
Софію Налепинську-Бойчук заарештували 12 червня 1937 року (її чоловіка, Михайла Бойчука набагато раніше — у листопаді 1936 р.). Співробітники НКВС висунули їй звинувачення в тому, що вона «була членом контрреволюційної української націонал-фашистської організації і проводила шпигунську роботу на користь іноземних розвідок».
Софія Налепинська-Бойчук не підтвердила звинувачень та не надала слідству зізнань. Допитували її одночасно двоє — начальник ІІІ відділення IV відділу (боротьба з антирадянськими елементами) УДБ НКВС ст. лейтенант і начальник райвідділення сержант Миненко.
Мучили її півроку, але зізнань від С. Налепинської-Бойчук чекісти не отримали. Обвинувачення склали на підставі показів свідків і вже 6 грудня 1937 року Софію Олександрівну Налепинську-Бойчук рішенням вищої двійки було засуджено до вищої міри покарання.
Софію Налепинську-Бойчук розстріляли 11 грудня 1937 року в Києві. Реабілітували у 1988 році.
Пам'ять
- Ім'я Софії Налепинської-Бойчук є одним з понад 40 інших імен, викарбуваних на Пам'ятнику репресованим митцям, відкритому у 1996 році у сквері Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури.
Див. також
Вікіцитати містять висловлювання від або про: Налепинська-Бойчук Софія Олександрівна |
Примітки
- Енциклопедія України в Інтернеті / O. Havrylyshyn, F. Sysyn, M. Moser et al. — CIUS, 2001.
- В джерелах зустрічається варіант прізвища Нелепинська-Бойчук [1] [ 7 березня 2016 у Wayback Machine.] та Налепінська-Бойчук.
- Дмитрієнко М. Ф. Налепинська С. О. [ 25 листопада 2016 у Wayback Machine.] // Енциклопедія історії України: Т. 7: Мі-О / Редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. НАН України. Інститут історії України. — К.: В-во «Наукова думка», 2010. — 728 с.: іл.
- НАЛЕПИНСЬКА-БОЙЧУК Софія Олександрівна. Тернопільщина (укр.). Процитовано 21 травня 2022.
- Шевелєва, Мар'яна (30 липня 2021). . Український інтерес. Архів оригіналу за 21 травня 2022. Процитовано 21 травня 2022.
- Д. О. Горбачов. Налепинська-Бойчук Софія Олександрівна // Українська радянська енциклопедія : у 12 т. / гол. ред. М. П. Бажан ; редкол.: О. К. Антонов та ін. — 2-ге вид. — К. : Головна редакція УРЕ, 1974–1985.
- Андрій Сидоренко. Монументальні розписи бойчукістів у національній академії образотворчого мистецтва і архітектури[недоступне посилання з липня 2019] // Сучасне мистецтво. — 2010, випуск 7. — с. 154
- . ua.bykivnya.org. Архів оригіналу за 9 серпня 2020. Процитовано 21 травня 2022.
- Галина Скляренко. Пам'ятник репресованим митцям // Звід пам'яток історії та культури України: Київ: Енциклопедичне видання. Кн. 1, ч. 2.: М-С. — с. 866—867
Джерела та література
- М. Ф. Дмитрієнко. Налепинська-Бойчук Софія Олександрівна // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2010. — Т. 7 : Мл — О. — С. 164. — .
- Білокінь, Сергій. Смерть Софії Налепінської-Бойчук / Сергій Білокінь // Образотворче мистецтво. — 1997. — Число 1. — С. 46–49.
Посилання
- Налепинська-Бойчук Софія Олександрівна // ЕСУ
- Налепинська-Бойчук Софія Олександрівна // Шевченківська енциклопедія: — Т.4:М—Па : у 6 т. / Гол. ред. М. Г. Жулинський.. — Київ : Ін-т літератури ім. Т. Г. Шевченка, 2013. — С. 427-428.
- Налепінська-Бойчук Софія // Українська мала енциклопедія : 16 кн. : у 8 т. / проф. Є. Онацький. — Буенос-Айрес, 1961. — Т. 4, кн. VIII : Літери Ме — На. — С. 1071. — 1000 екз.
- Серій Білокінь. Смерть Софії Налепінської-Бойчук
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Sofiya Oleksandrivna Nalepinska Bojchuk 30 lipnya 1884 Lodz 11 grudnya 1937 tyurma NKVD SRSR ukrayinska hudozhnicya grafik Druzhina hudozhnika Mihajla Bojchuka Predstavnicya Rozstrilyanogo vidrodzhennya Uchasnicya mizhnarodnih vistavok u Vidni Londoni Berlini Stokgolmi Veneciyi Italiya Cyurihu Shvejcariya Nalepinska Bojchuk Sofiya OleksandrivnaNarodilasya30 lipnya 1884 1884 07 30 Lodz Petrokovska guberniya Varshavske general gubernatorstvo Rosijska imperiyaPomerla11 grudnya 1937 1937 12 11 53 roki Kiyiv Ukrayinska RSR SRSRKrayina Rosijska imperiya SRSRDiyalnisthudozhnicyaVidomi uchniZorya Galina Denisivna Kostyantin Kozlovskij Kompaniyec Kiyanchenko Nadiya Dmitrivna Stecenko Vasil Kindratovich i Kiyanchenko Georgij VasilovichZakladNacionalna akademiya obrazotvorchogo mistectva i arhitekturiU shlyubi zBojchuk Mihajlo Lvovich 1 Vislovlyuvannya u Vikicitatah Mediafajli u Vikishovishi Divchata z knizhkoyu Papir derevorit 1927ZhittyepisNarodilas v misti Lodz nini v skladi Polshi Batko yiyi buv polyakom mati mala francuzke pohodzhennya Mistecku osvitu zdobula v hudozhnij shkoli Ya Cionglinskogo v Peterburzi i v studiyi Sh Holoshi v Myunheni 1908 Potim navchalas v fr v Parizhi 1909 vikladachi F Valloton i M Deni Takozh u Parizhi odruzhilasya z M Bojchukom Zgodom S Nalepinska Bojchuk razom iz M Bojchukom ta M Kasperovichem povernulasya v Ukrayinu 1918 roku v pari narodivsya sin Petrus Osvoyuvala osnovi tempernogo zhivopisu ta freski z 1917 1918 rokiv u majsterni monumentalnogo malyarstva M Bojchuka v UAM u Kiyevi Potim ulashtuvalasya na robotu v Nacionalnij muzej u Lvovi Z 1919 roku vikladala v Mirgorodskij hudozhnij shkoli z 1922 roku ocholyuvala ksilografichnu majsternyu Kiyivskogo institutu plastichnih mistectv U 1925 1929 rokah vikladala u Kiyivskomu hudozhnomu instituti Sered uchniv K Gakkebush V Gnivenko O Ruban 1925 chlen Asociaciyi revolyucijnogo mistectva Ukrayini U 1937 roci za spravoyu M Bojchuka bula zasudzhena do smertnoyi kari i rozstrilyana OsvitaSankt Pe ter burzka shkola zaohochuvannya mistectv Ya Cionglinskogo 1905 Myunhenska hudozhno promislova shkola V Deblica Nimechchina 1908 vikl Sh Golloshi Myunhenska akademiya obrazotvorchih mistectv 1906 1907 profesor Gejdner Akademiya mistectv Ransona v Parizhi 1908 1909 vikladachi M Deni P Seryuzye F Valloton shkola majsternya M Bojchuka 1909 1910 m Parizh TvorchistPracyuvala v galuzi stankovoyi ta knizhkovoyi grafiki perevazhno v tehnici gravyuri na derevi U tvorchosti hudozhnicya dotrimuvalasya zasad bojchukizmu Tvori V Ellan Blakitnij 1920 i rr Gitaristka 1921 Molodij robitnik 1920 ti Fabzayec 1925 Meni trinadcyatij minalo Molotba Malashka Na vakaciyah usi 1926 Studentka Divchata z knizhkoyu Golodni diti Pered ispitom Pered nastupom bilih usi 1927 Vikrili shkidnika 1930 i rr Pacifikaciya Zahidnoyi Ukrayini 1930 Robitfakivki 1931 Vikonali plan Get shkidnika Ne damo kurkulyam zgnoyiti nasinnya obidva 1932 ta in Ilyustraciyi do knizhok Katerina T Shevchenka Prijmak A Mamina Sibiryaka obidvi 1929 Oliv yanij persten S Vasilchenka 1930 usi Harkiv Kiyiv Nich pered Rizdvom i Strashna pomsta M Gogolya Anna Karenina L Tolstogo Moskva 1935 t 1 2 Vikonala tematichnu kompoziciyu do poeziyi Shevchenka N N Meni trinadcyatij minalo Hudozhnicya ye avtorom nerealizovanih proektiv paperovih groshej ta inshih derzhavnih paperiv dobi ukrayinskoyi revolyuciyi 1917 1921 yaki eksponuvalisya na Vistavci suchasnoyi ukrayinskoyi grafiki Asociaciyi nezalezhnih ukrayinskih mitciv Lviv cherven 1932 banknoti 25 karbovanciv z oboh storin sudovih poshlin 50 shagiv 3 grivni 5 eskiziv paperovih groshej i cinnih paperiv Roboti S Nalepinskoyi 1920 h 1930 h rokiv vrazhayut ne lishe talantom ale j socialnoyu spryamovanistyu Derevoriti Golod Pacifikaciya Ukrayini 1932 roku gostri politichni roboti yaki pokazuyut poneviryannya ukrayinciv pid riznimi vladami SmertSofiyu Nalepinsku Bojchuk zaareshtuvali 12 chervnya 1937 roku yiyi cholovika Mihajla Bojchuka nabagato ranishe u listopadi 1936 r Spivrobitniki NKVS visunuli yij zvinuvachennya v tomu sho vona bula chlenom kontrrevolyucijnoyi ukrayinskoyi nacional fashistskoyi organizaciyi i provodila shpigunsku robotu na korist inozemnih rozvidok Sofiya Nalepinska Bojchuk ne pidtverdila zvinuvachen ta ne nadala slidstvu ziznan Dopituvali yiyi odnochasno dvoye nachalnik III viddilennya IV viddilu borotba z antiradyanskimi elementami UDB NKVS st lejtenant i nachalnik rajviddilennya serzhant Minenko Muchili yiyi pivroku ale ziznan vid S Nalepinskoyi Bojchuk chekisti ne otrimali Obvinuvachennya sklali na pidstavi pokaziv svidkiv i vzhe 6 grudnya 1937 roku Sofiyu Oleksandrivnu Nalepinsku Bojchuk rishennyam vishoyi dvijki bulo zasudzheno do vishoyi miri pokarannya Sofiyu Nalepinsku Bojchuk rozstrilyali 11 grudnya 1937 roku v Kiyevi Reabilituvali u 1988 roci Pam yatIm ya Sofiyi Nalepinskoyi Bojchuk ye odnim z ponad 40 inshih imen vikarbuvanih na Pam yatniku represovanim mitcyam vidkritomu u 1996 roci u skveri Nacionalnoyi akademiyi obrazotvorchogo mistectva i arhitekturi Div takozhVikicitati mistyat vislovlyuvannya vid abo pro Nalepinska Bojchuk Sofiya Oleksandrivna BojchukizmPrimitkiEnciklopediya Ukrayini v Interneti O Havrylyshyn F Sysyn M Moser et al CIUS 2001 d Track Q12135541d Track Q87193076d Track Q4212096d Track Q12131753 V dzherelah zustrichayetsya variant prizvisha Nelepinska Bojchuk 1 7 bereznya 2016 u Wayback Machine ta Nalepinska Bojchuk Dmitriyenko M F Nalepinska S O 25 listopada 2016 u Wayback Machine Enciklopediya istoriyi Ukrayini T 7 Mi O Redkol V A Smolij golova ta in NAN Ukrayini Institut istoriyi Ukrayini K V vo Naukova dumka 2010 728 s il NALEPINSKA BOJChUK Sofiya Oleksandrivna Ternopilshina ukr Procitovano 21 travnya 2022 Shevelyeva Mar yana 30 lipnya 2021 Ukrayinskij interes Arhiv originalu za 21 travnya 2022 Procitovano 21 travnya 2022 D O Gorbachov Nalepinska Bojchuk Sofiya Oleksandrivna Ukrayinska radyanska enciklopediya u 12 t gol red M P Bazhan redkol O K Antonov ta in 2 ge vid K Golovna redakciya URE 1974 1985 Andrij Sidorenko Monumentalni rozpisi bojchukistiv u nacionalnij akademiyi obrazotvorchogo mistectva i arhitekturi nedostupne posilannya z lipnya 2019 Suchasne mistectvo 2010 vipusk 7 s 154 ua bykivnya org Arhiv originalu za 9 serpnya 2020 Procitovano 21 travnya 2022 Galina Sklyarenko Pam yatnik represovanim mitcyam Zvid pam yatok istoriyi ta kulturi Ukrayini Kiyiv Enciklopedichne vidannya Kn 1 ch 2 M S s 866 867Dzherela ta literaturaM F Dmitriyenko Nalepinska Bojchuk Sofiya Oleksandrivna Enciklopediya istoriyi Ukrayini u 10 t redkol V A Smolij golova ta in Institut istoriyi Ukrayini NAN Ukrayini K Naukova dumka 2010 T 7 Ml O S 164 ISBN 978 966 00 1061 1 Bilokin Sergij Smert Sofiyi Nalepinskoyi Bojchuk Sergij Bilokin Obrazotvorche mistectvo 1997 Chislo 1 S 46 49 PosilannyaNalepinska Bojchuk Sofiya Oleksandrivna ESU Nalepinska Bojchuk Sofiya Oleksandrivna Shevchenkivska enciklopediya T 4 M Pa u 6 t Gol red M G Zhulinskij Kiyiv In t literaturi im T G Shevchenka 2013 S 427 428 Nalepinska Bojchuk Sofiya Ukrayinska mala enciklopediya 16 kn u 8 t prof Ye Onackij Buenos Ajres 1961 T 4 kn VIII Literi Me Na S 1071 1000 ekz Serij Bilokin Smert Sofiyi Nalepinskoyi Bojchuk