Лагодицький монастир XV століття — православний монастир, що існував на українських землях в селі Лагодичі (Lahodzycze — Лагодиче) колишнього Белзького князівства, а згодом Буського повіту Белзького воєводства Корони Польської. Нині — Золочівський район, Львівська область.
Писемні згадки
17 квітня 1448 року — в акті про розмежування Павлом з Олеська, підкоморієм львівським, свого села Жуличі (Жуличе) від села Лагодичі (Лагодиче), що належало Івану Белзецькому.
5 травня 1488 року — в акті про розмежування села Жуличі від сіл Почапи і Лагодичі, а також в акті про розмежування сіл Почапи і Лагодичі від села Хильчиці (Хильчиче).
Локалізація
Монастир знаходився у лісі, розміщеному на північ від річки Белзець (Белзеч), яку утворювали кілька жулицьких струмків, вливаючись в одне русло біля громадської дороги Княже — Черемошня (нинішня ділянка дороги Почапи — Білий Камінь), але нижче від витоків потоку Гнилець (Гнилеч), що протікає через ліс і впадає у річку Белзець.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekE0THlWRU1DVTVRaVZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDTXlWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ05DVkVNQ1ZDT0NWRU1TVTROaVZFTVNVNFF5VkVNQ1ZDUVNWRU1DVkNPQ1ZFTUNWQ09WOGxSREFsUWtNbFJEQWxRa1VsUkRBbFFrUWxSREFsUWpBbFJERWxPREVsUkRFbE9ESWxSREFsUWpnbFJERWxPREJmSlVReEpUZ3hKVVF4SlRnMUpVUXdKVUkxSlVRd0pVSkRKVVF3SlVJd0xtcHdaeTh6TURCd2VDMGxSREFsT1VJbFJEQWxRakFsUkRBbFFqTWxSREFsUWtVbFJEQWxRalFsUkRBbFFqZ2xSREVsT0RZbFJERWxPRU1sUkRBbFFrRWxSREFsUWpnbFJEQWxRamxmSlVRd0pVSkRKVVF3SlVKRkpVUXdKVUpFSlVRd0pVSXdKVVF4SlRneEpVUXhKVGd5SlVRd0pVSTRKVVF4SlRnd1h5VkVNU1U0TVNWRU1TVTROU1ZFTUNWQ05TVkVNQ1ZDUXlWRU1DVkNNQzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Місце розташування монастиря можна позначити поблизу сполучення нинішньої асфальтної дороги з Жулич зі шляхом Почапи — Білий Камінь.
Село Лагодичі знаходилося на північному заході від витоків потоку Гнилець — на південно-західних відрогах Жулицької гори, в районі розгалуження дороги з Белзця (Гончарівки) на три напрямки — Бужок, Черемошня і Жуличі. Між самими Жуличами і Лагодичами був ще один ліс, який під час розмежування був розділений між обома селами.
Розмежувальні акти 1488 року служать підставою для судження, що село Лагодичі було у минулому жульцьким присілком. Південно-західний розмежувальний копець між обома селами був встановлений неподалік села Белзець — біля греблі Белзецького ставу, яка в документах згадується як «королівська гатка».
Заснування
Ліс, у якому розміщувався монастир, у розмежувальних актах має назву «Монастирський». Усталена назва свідчить, що монастир був збудований задовго до 1488 року. Можливо, це зробили монахи з давньоруського Пліснеського монастиря, що, за переказами, був заснований в ХІІ ст. белзькою князівною Оленою Всеволодівною і зруйнований 1241 року монголами.
Назва греблі Белзецького ставу як «королівська гатка» підказує, що до впорядкування цієї місцевості, а може, й до заснування самого монастиря мав відношення хтось з руських королів — Данило Галицький, Юрій Львович, або ж сини останнього Андрій чи Лев, які вважаються фундаторами Олеського замку.
Ще одна версія заснування Лагодицького монастиря пов'язана з його розміщенням на краю Рожного Поля – відомого історичного місця на галицько-волинському пограниччі, де 1099 року відбулася битва між військами галицьких князів Ростиславичів — Володаря і Василька, з одного боку, та київським князем Святополком, з іншого.
Битва закінчилась перемогою галицької дружини і заклала підвалини майбутньої могутності Галицької держави. Водночас битва мала характер військової міжусобиці, що засуджувалася різними групами тогочасного руського населення. Можливо, що саме на пам'ять про руських воїнів, що полягли з обох сторін, на цьому галицько-волинському пограниччі було заснована і село Лагодичі (Лагодиче), і Лагодицький монастир. Їхнє ім’я походить від дієслова «лагодити» – «умиротворювати», «наводити порядок», «вносити злагоду».
Михайло Грушевський локалізував Рожне Поле біля Золочева, а саме на північному заході від цього міста в напрямі до Скваряви й Скнилова. Це цілком відповідає локалізації Лагодицького монастиря, розміщеного на північно-східній околиці Рожного Поля.
З назвою «Рожне Поле» може бути пов'язане урочище «Рогожно» (Rogoszno), що згадується 1488 року при опису межі сіл Жуличі і Лагодичі.
Окремі спостереження
- Після 1488 року Лагодицький монастир, як і село Лагодичі, не згадуються в історичних документах. Очевидно, на рубежі XV–XVI століть вони були зруйновані, як і чимало інших місцевих поселень.
- За підрахунками історика Івана Крип'якевича, на землях Галичини згадується 57 середньовічних монастирів, що діяли у ХІІ–XV столітті. З них у колишньому Золочівському повіті існувало 2 — Підгорецький (Пліснеський) і Лагодицький.
Примітки
- Akta grodzkie i ziemskie z czasów Rzeczypospolitej Polskiej… — T. IX. — S. 131—137.
- Давні згадки про Жуличі, 2016.
- Жуличі. Василь Пачовський, 2013.
- Чучка П. Слов'янські особові імена українців: історико-етимологічний словник… – C. 213–214
- Грушевський М. Рожне поле… – C. 172–173
- Крип'якевич І. Середневічні монастирі в Галичині… — C. 71.
Джерела
- Грушевський М. Рожне поле // Записки товариства імені Шевченка: вид-во, присвяч. науці і письменству укр.-рус. народу. – Львів: Накладом Т-ва імені Шевченка. – 1907. – Т. 77, кн. 3. – C. 171-173.
- Жуличі. Василь Пачовський: збірник історико-краєзнавчих праць і літературно-художніх творів / автор передмови та прим. А. Т. Квасецький, автор післямови, голов. ред. В. Т. Джуран. — Чернівці : Зелена Буковина, 2013. — 398 с. — .
- Квасецький А. Т. Давні згадки про Жуличі і сусідні поселення над річками Буг і Белзець: Історичний нарис. — Чернівці : Зелена Буковина, 2016. — 84 с.
- Крип'якевич І. Середневічні монастирі в Галичині // Записки Чина св. Василія Великого. — 1926. — Т. II. — С. 70-104.
- Чучка П. Слов'янські особові імена українців: історико-етимологічний словник. — Ужгород: Ліра, 2011. — 432 с.
- Akta grodzkie i ziemskie z czasów Rzeczypospolitej Polskiej z archiwum tak zwanego Bernardynskiego we Lwowie. — Lwów: Drukarnia Zakładu Narodowego imienia Ossolińskich, 1868—1903. — T. IX. (пол.)
- Bełzec, potok // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1880. — Т. I. — S. 131. (пол.)
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Lagodickij monastir XV stolittya pravoslavnij monastir sho isnuvav na ukrayinskih zemlyah v seli Lagodichi Lahodzycze Lagodiche kolishnogo Belzkogo knyazivstva a zgodom Buskogo povitu Belzkogo voyevodstva Koroni Polskoyi Nini Zolochivskij rajon Lvivska oblast Pisemni zgadki17 kvitnya 1448 roku v akti pro rozmezhuvannya Pavlom z Oleska pidkomoriyem lvivskim svogo sela Zhulichi Zhuliche vid sela Lagodichi Lagodiche sho nalezhalo Ivanu Belzeckomu 5 travnya 1488 roku v akti pro rozmezhuvannya sela Zhulichi vid sil Pochapi i Lagodichi a takozh v akti pro rozmezhuvannya sil Pochapi i Lagodichi vid sela Hilchici Hilchiche LokalizaciyaMonastir znahodivsya u lisi rozmishenomu na pivnich vid richki Belzec Belzech yaku utvoryuvali kilka zhulickih strumkiv vlivayuchis v odne ruslo bilya gromadskoyi dorogi Knyazhe Cheremoshnya ninishnya dilyanka dorogi Pochapi Bilij Kamin ale nizhche vid vitokiv potoku Gnilec Gnilech sho protikaye cherez lis i vpadaye u richku Belzec Lokalizaciya Lagodickogo monastirya i sela Lagodichi na karti XIX stolittya za rozmezhuvalnimi aktami XV stolittya Misce roztashuvannya monastirya mozhna poznachiti poblizu spoluchennya ninishnoyi asfaltnoyi dorogi z Zhulich zi shlyahom Pochapi Bilij Kamin Selo Lagodichi znahodilosya na pivnichnomu zahodi vid vitokiv potoku Gnilec na pivdenno zahidnih vidrogah Zhulickoyi gori v rajoni rozgaluzhennya dorogi z Belzcya Goncharivki na tri napryamki Buzhok Cheremoshnya i Zhulichi Mizh samimi Zhulichami i Lagodichami buv she odin lis yakij pid chas rozmezhuvannya buv rozdilenij mizh oboma selami Rozmezhuvalni akti 1488 roku sluzhat pidstavoyu dlya sudzhennya sho selo Lagodichi bulo u minulomu zhulckim prisilkom Pivdenno zahidnij rozmezhuvalnij kopec mizh oboma selami buv vstanovlenij nepodalik sela Belzec bilya grebli Belzeckogo stavu yaka v dokumentah zgaduyetsya yak korolivska gatka ZasnuvannyaLis u yakomu rozmishuvavsya monastir u rozmezhuvalnih aktah maye nazvu Monastirskij Ustalena nazva svidchit sho monastir buv zbudovanij zadovgo do 1488 roku Mozhlivo ce zrobili monahi z davnoruskogo Plisneskogo monastirya sho za perekazami buv zasnovanij v HII st belzkoyu knyazivnoyu Olenoyu Vsevolodivnoyu i zrujnovanij 1241 roku mongolami Nazva grebli Belzeckogo stavu yak korolivska gatka pidkazuye sho do vporyadkuvannya ciyeyi miscevosti a mozhe j do zasnuvannya samogo monastirya mav vidnoshennya htos z ruskih koroliv Danilo Galickij Yurij Lvovich abo zh sini ostannogo Andrij chi Lev yaki vvazhayutsya fundatorami Oleskogo zamku She odna versiya zasnuvannya Lagodickogo monastirya pov yazana z jogo rozmishennyam na krayu Rozhnogo Polya vidomogo istorichnogo miscya na galicko volinskomu pogranichchi de 1099 roku vidbulasya bitva mizh vijskami galickih knyaziv Rostislavichiv Volodarya i Vasilka z odnogo boku ta kiyivskim knyazem Svyatopolkom z inshogo Bitva zakinchilas peremogoyu galickoyi druzhini i zaklala pidvalini majbutnoyi mogutnosti Galickoyi derzhavi Vodnochas bitva mala harakter vijskovoyi mizhusobici sho zasudzhuvalasya riznimi grupami togochasnogo ruskogo naselennya Mozhlivo sho same na pam yat pro ruskih voyiniv sho polyagli z oboh storin na comu galicko volinskomu pogranichchi bulo zasnovana i selo Lagodichi Lagodiche i Lagodickij monastir Yihnye im ya pohodit vid diyeslova lagoditi umirotvoryuvati navoditi poryadok vnositi zlagodu Mihajlo Grushevskij lokalizuvav Rozhne Pole bilya Zolocheva a same na pivnichnomu zahodi vid cogo mista v napryami do Skvaryavi j Sknilova Ce cilkom vidpovidaye lokalizaciyi Lagodickogo monastirya rozmishenogo na pivnichno shidnij okolici Rozhnogo Polya Z nazvoyu Rozhne Pole mozhe buti pov yazane urochishe Rogozhno Rogoszno sho zgaduyetsya 1488 roku pri opisu mezhi sil Zhulichi i Lagodichi Okremi sposterezhennyaPislya 1488 roku Lagodickij monastir yak i selo Lagodichi ne zgaduyutsya v istorichnih dokumentah Ochevidno na rubezhi XV XVI stolit voni buli zrujnovani yak i chimalo inshih miscevih poselen Za pidrahunkami istorika Ivana Krip yakevicha na zemlyah Galichini zgaduyetsya 57 serednovichnih monastiriv sho diyali u HII XV stolitti Z nih u kolishnomu Zolochivskomu poviti isnuvalo 2 Pidgoreckij Plisneskij i Lagodickij PrimitkiAkta grodzkie i ziemskie z czasow Rzeczypospolitej Polskiej T IX S 131 137 Davni zgadki pro Zhulichi 2016 Zhulichi Vasil Pachovskij 2013 Chuchka P Slov yanski osobovi imena ukrayinciv istoriko etimologichnij slovnik C 213 214 Grushevskij M Rozhne pole C 172 173 Krip yakevich I Serednevichni monastiri v Galichini C 71 DzherelaGrushevskij M Rozhne pole Zapiski tovaristva imeni Shevchenka vid vo prisvyach nauci i pismenstvu ukr rus narodu Lviv Nakladom T va imeni Shevchenka 1907 T 77 kn 3 C 171 173 Zhulichi Vasil Pachovskij zbirnik istoriko krayeznavchih prac i literaturno hudozhnih tvoriv avtor peredmovi ta prim A T Kvaseckij avtor pislyamovi golov red V T Dzhuran Chernivci Zelena Bukovina 2013 398 s ISBN 978 966 8410 16 5 Kvaseckij A T Davni zgadki pro Zhulichi i susidni poselennya nad richkami Bug i Belzec Istorichnij naris Chernivci Zelena Bukovina 2016 84 s Krip yakevich I Serednevichni monastiri v Galichini Zapiski China sv Vasiliya Velikogo 1926 T II S 70 104 Chuchka P Slov yanski osobovi imena ukrayinciv istoriko etimologichnij slovnik Uzhgorod Lira 2011 432 s Akta grodzkie i ziemskie z czasow Rzeczypospolitej Polskiej z archiwum tak zwanego Bernardynskiego we Lwowie Lwow Drukarnia Zakladu Narodowego imienia Ossolinskich 1868 1903 T IX pol Belzec potok Slownik geograficzny Krolestwa Polskiego Warszawa Druk Wieku 1880 T I S 131 pol