Ґега́рд (Ґеха́рд) (вірм. Գեղարդ, [geghárd], дослівно — «спис») — монастирський комплекс у провінції Котайк, Вірменія. Розташований в ущелині гірської річки Азат, приблизно за 40 км на південний схід від Єревана. Внесений ЮНЕСКО в список об'єктів Всесвітньої культурної спадщини.
Ґегард вірм. Գեղարդ | |
---|---|
![]() | |
40°09′22″ пн. ш. 44°47′56″ сх. д. / 40.15611° пн. ш. 44.79889° сх. д.Координати: 40°09′22″ пн. ш. 44°47′56″ сх. д. / 40.15611° пн. ш. 44.79889° сх. д. | |
Країна | |
Місто | с. Ґохт |
Марз | Котайк |
Конфесія | Вірменська апостольська церква |
Тип | монастир і церква |
Стиль | вірменська архітектура |
Дата заснування | IV століття |
![]() Ґегард Ґегард (Вірменія) | |
|
Монастир Гегард та верхів'я річки Азат | |
---|---|
Monastery of Geghard and the Upper Azat Valley | |
Світова спадщина | |
![]() | |
40°08′25″ пн. ш. 44°49′06″ сх. д. / 40.14046800002777360° пн. ш. 44.818594000027772495° сх. д. | |
Країна | |
Тип | Культурний |
(Критерії) | ii |
Об'єкт № | 960 |
Регіон | Європа і Північна Америка |
Зареєстровано: | 2000 (24 сесія) |
|
Повніша назва — Ґегардаванк (вірм. Գեղարդավանք, [geghárdavánkh]), дослівно — «Монастир списа». Назва монастирського комплексу походить від списа Лонгина, яким прокололи тіло Ісуса Христа на Хресті, і, як стверджується, привезеного до Вірменії апостолом Тадеєм у числі багатьох інших реліквій. Ця обставина зробила монастир популярним місцем для паломництва вірмен протягом багатьох століть. Нині спис виставлено в скарбниці Ечміадзіну. Назва «Ґегардаванк» фіксується із 1250 року.
Деякі храми монастирського комплексу повністю видовбано у скелях, інші — схожі на печери. На території монастирського комплексу є численні гравірування та окремо розташовані хачкари — традиційні вірменські кам'яні різьблені хрести. Ґегард є одним з найзначніших туристичних місць у Вірменії.
Більшість людей, що приїжджають у Ґегард, також відвідують довколишній храм у Гарні, схожий на Парфенон, розташований нижче за течією Азату. Відвідування обох місць — настільки поширене явище, що вони зазвичай згадуються в парі як «Гарні-Ґегард».
Історія
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekl4TDBodmJIa3RiR0Z1WTJVdFJXTm9iV2xoWkhwcGJpNXFjR2N2TWpBd2NIZ3RTRzlzZVMxc1lXNWpaUzFGWTJodGFXRmtlbWx1TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Монастир був заснований в IV ст. на місці священного джерела, що бере початок у печері. Тому спочатку отримав назву Айріванк (вірм. Այրիվանք), що означає «Монастир печери». За переказами, засновником монастиря був Св. Григорій Просвітитель.
За відомостями вірменських істориків IV, VIII і X ст., монастирський комплекс включав крім релігійних будівель, також добре оснащені житлові та службові будівлі. У 923 році Айріванк дуже серйозно постраждав після захоплення його , віце-регентом арабського халіфа у Вірменії: тоді розграбували всі цінності, включаючи унікальні рукописи, і спалили величні монастирські споруди. До менш значних руйнувань призвели також землетруси. Перший монастир у IX ст. був зруйнований арабами. Зі споруд Айріванка нічого не збереглося.
Попри те, що є написи, що датуються 1160, головна каплиця була побудована в 1215 році під заступництвом братів Закаре та Іване, воєначальників грузинської цариці Тамари, що відвоювали більшу частину Вірменії в турків. Гавіт, що частково вільно стоїть, частково вирізаний у скелі, датований раніше 1225 року, а ряд каплиць, висічених у скелі — серединою XIII ст.
Після цього монастир придбав князь , що був намісником Закарянів і засновником князівства Прош'янів. За короткий період Прош'яни побудували печерні споруди, що принесли Ґегарду заслужену славу — друга печерна церква, родова гробниця, жаматун Папак і Рузакан, зала для зборів і навчання (що обвалилася в середині XX ст.), а також численні келії. Кімната, що простягнулася в північно-східній частині гавіта, в 1283 році стала гробницею князя Проша Хахбакяна. Була також висічена суміжна кімната з гербом роду Прош'янів — орел, що тримає у своїх пазурах ягня. Сходи на заході гавіта ведуть до похоронної кімнати, видовбаної в 1288 році для Папака Прош'яна та його дружини Рузакан. У 1200-х роках Прош'яни обладнали в монастирському комплексі іригаційну систему. В ті часи Ґегард був також відомий як Монастир семи церков і Монастир сорока вівтарів. Все, що оточує монастир — це скелі, печери і хачкари. Монастир не був діючим, а головна церква взимку використовувалася як притулок від карапапахських кочівників до того часу, поки декілька ченців із Ечміадзину після приєднання цієї частини Вірменії до Російської імперії не навели тут лад. Відновлений з метою туризму, монастир, як і раніше, залишається важливим місцем для паломництва.
Окрім Списа Лонгіна Ґегард відомий також іншими реліквіями. Так, мощі апостолів Андрія та Іоанна були подаровані у XII ст. Благочестиві відвідувачі протягом наступних століть обдаровували монастир землею, грошима, рукописами тощо. В одній із печерних келій у XIII ст. жив відомий вірменський історик Мхітар Айріванеці. На кінці рукоятки списа є приєднана до неї ромбоподібна пластина, на якій вирізаний грецький хрест із кінцями, що розширюються. У 1687 році для списа, що зберігається нині в скарбниці Ечміадзіна, був зроблений спеціальний ковчег зі срібла, позолочений зовні, що є характерним виробом ручної роботи для Вірменії XVII ст.
Комплекс
При підході до головного (західного) входу розташовані невеликі печери, каплиці, хачкари та інші споруди, висічені в схилі пагорба. Праворуч від входу, у скелі розташовано кілька маленьких, неглибоких водойм, у які люди кидають камінці для того, щоб їх бажання здійснилися. Відразу після входу знаходяться фортечні вали, що захищають комплекс із трьох сторін, а також скелі, які захищають четверту. Пройшовши через комплекс, можна побачити другий (східний) вхід, за межами якого знаходиться плита для ритуальних жертвоприношень тварин (матах), а також міст через струмок.
Одно-та двоповерхові службові приміщення, розташовані по периметру монастирського двору, з часів їх спорудження були перебудовані двічі, вперше — в XVII ст., потім — у 1968—1971 рр. Відомо, що більшість ченців жило в келіях, видовбаних всередині скелі, за межами фортечного муру. Скелі покриті вирізаними в них хачкарами. Понад двадцять різних за формою і розмірами структур було видовбано в міцному скельному масиві, що оточує головні печерні споруди. Ті з них, що знаходяться в західній частині комплексу, призначалися для службових цілей, інші — прямокутні каплиці з напівкруглими апсидами, а також вівтар. Є спарені і потрійні каплиці з одним входом, деякі з входів орнаментовані різьбою. Є багато орнаментованих хачкарів, висічених в скелі і на стінах споруд або встановлених на землі, в межах монастирського комплексу, які встановлено на згадку про померлих або в ознаменування святкувань з нагоди дарування.
Катоґіке
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemxpTDBkbFoyaGhjbVJmWlc1MGNtRnVZMlV1YW5Cbkx6SXdNSEI0TFVkbFoyaGhjbVJmWlc1MGNtRnVZMlV1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekF4TDBkbFoyaGhjbVF1YW5Cbkx6SXdNSEI0TFVkbFoyaGhjbVF1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Попри те, що є написи, що датуються 1160-ми роками, головна церква Катоґіке була побудована в 1215 р. під заступництвом братів Закаре та Іване. Катоґіке — головна церква в комплексі і традиційно найбільш шанована. Церква побудована прямо навпроти неприступної гори. Зовнішні обриси плану нагадують рівноплечий хрест, вписаний в квадрат і вкритий куполом на квадратній основі. По кутах розташовані невеликі двоповерхові каплиці з циліндричними склепіннями і драбинками, що виступають зі стіни. Внутрішні стіни містять багато написів з висвітленням дарування, принесених монастирю.
На південному фасаді Катоґіке встановлені ворота з чудовою різьбою. Тимпан прикрашений зображеннями дерев з плодами гранату, що звисають з їх гілок, а також листям, що переплітаються з гронами винограду. Зображення голубів розташовуються між склепінням і зовнішньою несучою конструкцією. Голови голубів повернені в бік воріт. Над воротами зображена сцена із левом, нападником на бика, що символізує княжу міць.
Склепінчастий верх барабана купола містить докладні рельєфи, що зображають птахів, людські обличчя, голови тварин тощо.
Ґавіт (притвор)
На захід від головного храму є закріплена в скелі ризниця, побудована між 1215 і 1225 рр., яка пов'язана із головною церквою.
Чотири масивних колони вільно стоять в центрі і підтримують кам'яний дах з отвором в центрі, що пропускає світло. Периферійні приміщення, що виходять внаслідок відповідного розташування колон, мають різні дахи. Ґавіт використовувався для навчання і зборів, а також для прийняття паломників і відвідувачів.
Західні ворота відрізняються від інших воріт того часу формою кромок дверей, які прикрашені чудовими рослинними візерунками. Орнаментація тимпану складається з великих квітів з пелюстками різної форми на сплетених гілках і довгастих листках.
Скальная церква з джерелом
Перша печерна церква, Авазан (дослівно — «водоймище»), розташовується на північний захід від ґавіту. Вона була висічена в 1240-х рр. на місці древньої печери із джерелом (місце поклоніння ще за часів язичництва).
Церква цілком висічена в скелі, в плані являє собою рівноплечий хрест. Особливістю внутрішньої частини приміщення є два склепіння із сталактитовим куполом у центрі. Напис говорить, що ця церква є роботою архітектора Ґалдзака, який протягом сорока з невеликим років також займався будівництвом й інших скельних церков і жаматунів. Його ім'я вирізано на підставі перекриття, прикрашеному рельєфами із зображеннями гранатів.
Основний простір церкви, прямокутної в плані, увінчаний кафедрою і з'єднаної з вівтарем апсидою, а також двома глибокими нішами, які надають інтер'єру форму незавершеного хрестоподібного купола. Дві пари гострокінцевих склепінь перехрещуються і утворюють підставу перекриття, а решта тримається на півколонах стін. Так само як і в ґавіті, внутрішня поверхня перекриття вирубана в граціозній формі сталактитів, які також прикрашають капітелі напівколон, а також напівкруглий виступ апсиди вівтаря. Композиційно найцікавіші прикраси південної стіни. Вирізані на ній потрійні дуги із різними за формою апсидами вгорі і внизу з'єднуються за допомогою блискуче виконаних рослинних орнаментів.
Жаматун (інший притвор)
Усипальня Прош'янів і друга печерна церква Богоматері (Аствацацин) розташовані в східній частині церкви Авазан. Вони були вирубані ймовірно також Галдзаком в 1283 р. Жаматун представляє із себе практично квадратну видовбану в скелі кімнату із глибоко вирізаними рельєфами на стінах. Цікавим є досить старомодний для того часу рельєф на північній стіні, над склепінчастими проходами: у центрі — голови левів із ланцюгом на шиях, їх голови повернуті до спостерігача; замість пучків хвоста — голови дивляться наверх драконів — все це зближує рельєф із зображеннями язичницьких часів. Між левами, над ланцюгом — орел з напіврозкритими крилами і ягням в пазурах. Ймовірно це герб княжого роду Прош'янів.
Рельєфи східної стіни — не менш мальовничі. Входи до маленької каплички і церква Аствацацин прикрашені прямокутними одвірками, з'єднаними двома рельєфами із зображенням хрестів. На воротах каплиці вирізані зображення сирен, а на стінах церкви — людські постаті із зігнутими в ліктях руками, одягнені в довгі сукні, і з німбами над головами. Можливо, це — члени князівського роду.
Під підлогою знаходиться усипальниця.
Скельна церква за жаматуном
Шлях через усипальницю веде до другої скельної церкви. Вона, як зазначено в написі, була побудована в 1283 р. на пожертвування князя Проша. У плані має хрестоподібну форму. Кути — криві, а барабан купола відзначений напівколонами, переміжними із глухими вікнами. Купол прикрашений колом. Поверхня стін містить рельєфи, що зображують тварин, воїнів, хрести, а також рельєфи на рослинні мотиви.
На відміну від сталактитів у формі трилисника і чотирилисника, прикраси церкви Аствацацин (Богоматері) включають орнаменти у вигляді розеток і різних геометричних фігур. Передні ворота кафедри вівтаря прикрашені візерунками у формі прямокутників або ромбів. Реалістичне зображення козла знайдено на стику ступенів вівтаря. На хачкарах, ліворуч від апсиди вівтаря, виявлені людські фігури. Людина із палицею в правій руці і в тій же позі, що й постаті на стінах жаматуна, може бути зображенням князя Проша, засновника церкви. Інша фігура, що тримає спис у лівій руці, опущеною вниз, і дме в піднятий вгору духовий інструмент, зображена практично в профіль.
Верхній жаматун
Жаматун Папак і Рузакан був побудований в 1288 р. на другому рівні, на північ від усипальниці Прош'янів, як зовнішні сходи (поряд з дверима в ґавіт). Верхній жаматун також вирубаний в скелі. Його форма повторює форму ґавіту. У ньому є гробниці князів Меріка і Григора, а також могили інших принців, нині зниклі. Напис вказує на те, що цей жаматун був добудований в 1288.
У південній частині коридору, що веде у верхній жаматун, вирізані численні хрести. Колони, вирубані в цілісному камені, тримають набагато менші за розмірами напівкруглі арки, які вміщуються в трапецієподібні рами, що представляють в плані квадрат. Вони служать підставою сферичного купола, з вершини якого проникає світло. Отвір у нижньому правому куті дозволяє побачити нижній поверх усипальні.
Цей жаматун має гарну акустику.
Каплиця Св. Григорія
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemd4TDBkbFoyaGhjbVJmYlc5dVlYTjBaWEo1WDNkaGJHd3VhbkJuTHpJd01IQjRMVWRsWjJoaGNtUmZiVzl1WVhOMFpYSjVYM2RoYkd3dWFuQm4uanBn.jpg)
Каплиця Св. Григорія Просвітителя (до цього, Каплиця Богоматері) побудована не пізніше 1177 р. Розташована над дорогою, в ста метрах від входу в монастир. Каплиця частково вирубана у твердій скелі, і, найімовірніше, на її структуру вплинула форма печери, що там була. Каплиця прямокутна в плані і має підковоподібну апсиду, зі сходу та північного сходу примикає до коридорів і прибудов, виритих на різних рівнях і навіть один над іншим. Сліди штукатурки із залишками фресок вказують на те, що в каплиці були зразки настінного розпису. Хачкари із різними орнаментами вставлені в зовнішні стіни, а також вирізані на поверхні прилеглої скелі.
Галерея
Примітки
- * Назва в офіційному англомовному списку
Джерела
- Сапнян А. Гарни и Гегард. — М., 1958. (рос.)
- Крогиус В. Р., Максаковский Н. В. . (рос.)
- Sargsyan Z. Armenia 1700 years of Christian Architecture. Moughni Publishers. — Erevan, 2001. (рос.)
Посилання
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Geghard |
- http://www.armeniapedia.org/index.php?title=Geghard_Monastery [ 9 жовтня 2020 у Wayback Machine.] (англ.)
- Ґегард на Armenica.org [ 11 січня 2008 у Wayback Machine.] (англ.)
- http://www.worldy.info/article17-Geghard+Monastery [ 9 червня 2019 у Wayback Machine.] (англ.)
- (англ.)
- http://www.uibk.ac.at/grabungarmenien/armenien/geghard.html [ 7 березня 2016 у Wayback Machine.] (нім.)
- (нім.)
- "G(H)EGHARD, " Documenti Di Architettura Armena, publié par Edizione Ares [ 3 березня 2010 у Wayback Machine.] (фр.)
- (вірм.)
- Фото монастиря [ 20 серпня 2011 у Wayback Machine.]
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Gega rd Geha rd virm Գեղարդ geghard doslivno spis monastirskij kompleks u provinciyi Kotajk Virmeniya Roztashovanij v ushelini girskoyi richki Azat priblizno za 40 km na pivdennij shid vid Yerevana Vnesenij YuNESKO v spisok ob yektiv Vsesvitnoyi kulturnoyi spadshini lon sec lat dir region lon dir lat sec lat min CoordScale skasovanij lon min Gegard virm Գեղարդ40 09 22 pn sh 44 47 56 sh d 40 15611 pn sh 44 79889 sh d 40 15611 44 79889 Koordinati 40 09 22 pn sh 44 47 56 sh d 40 15611 pn sh 44 79889 sh d 40 15611 44 79889Krayina VirmeniyaMistos GohtMarzKotajkKonfesiyaVirmenska apostolska cerkvaTipmonastir i cerkvaStilvirmenska arhitekturaData zasnuvannyaIV stolittyaGegardGegard Virmeniya Mediafajli u Vikishovishi Monastir Gegard ta verhiv ya richki AzatMonastery of Geghard and the Upper Azat Valley Svitova spadshina40 08 25 pn sh 44 49 06 sh d 40 14046800002777360 pn sh 44 818594000027772495 sh d 40 14046800002777360 44 818594000027772495Krayina VirmeniyaTipKulturnijKriteriyiiiOb yekt 960RegionYevropa i Pivnichna AmerikaZareyestrovano 2000 24 sesiya Gegard u Vikishovishi Povnisha nazva Gegardavank virm Գեղարդավանք geghardavankh doslivno Monastir spisa Nazva monastirskogo kompleksu pohodit vid spisa Longina yakim prokololi tilo Isusa Hrista na Hresti i yak stverdzhuyetsya privezenogo do Virmeniyi apostolom Tadeyem u chisli bagatoh inshih relikvij Cya obstavina zrobila monastir populyarnim miscem dlya palomnictva virmen protyagom bagatoh stolit Nini spis vistavleno v skarbnici Echmiadzinu Nazva Gegardavank fiksuyetsya iz 1250 roku Deyaki hrami monastirskogo kompleksu povnistyu vidovbano u skelyah inshi shozhi na pecheri Na teritoriyi monastirskogo kompleksu ye chislenni graviruvannya ta okremo roztashovani hachkari tradicijni virmenski kam yani rizbleni hresti Gegard ye odnim z najznachnishih turistichnih misc u Virmeniyi Bilshist lyudej sho priyizhdzhayut u Gegard takozh vidviduyut dovkolishnij hram u Garni shozhij na Parfenon roztashovanij nizhche za techiyeyu Azatu Vidviduvannya oboh misc nastilki poshirene yavishe sho voni zazvichaj zgaduyutsya v pari yak Garni Gegard IstoriyaSpis Longina v kovchezi Monastir buv zasnovanij v IV st na misci svyashennogo dzherela sho bere pochatok u pecheri Tomu spochatku otrimav nazvu Ajrivank virm Այրիվանք sho oznachaye Monastir pecheri Za perekazami zasnovnikom monastirya buv Sv Grigorij Prosvititel Za vidomostyami virmenskih istorikiv IV VIII i X st monastirskij kompleks vklyuchav krim religijnih budivel takozh dobre osnasheni zhitlovi ta sluzhbovi budivli U 923 roci Ajrivank duzhe serjozno postrazhdav pislya zahoplennya jogo vice regentom arabskogo halifa u Virmeniyi todi rozgrabuvali vsi cinnosti vklyuchayuchi unikalni rukopisi i spalili velichni monastirski sporudi Do mensh znachnih rujnuvan prizveli takozh zemletrusi Pershij monastir u IX st buv zrujnovanij arabami Zi sporud Ajrivanka nichogo ne zbereglosya Popri te sho ye napisi sho datuyutsya 1160 golovna kaplicya bula pobudovana v 1215 roci pid zastupnictvom brativ Zakare ta Ivane voyenachalnikiv gruzinskoyi carici Tamari sho vidvoyuvali bilshu chastinu Virmeniyi v turkiv Gavit sho chastkovo vilno stoyit chastkovo virizanij u skeli datovanij ranishe 1225 roku a ryad kaplic visichenih u skeli seredinoyu XIII st Pislya cogo monastir pridbav knyaz sho buv namisnikom Zakaryaniv i zasnovnikom knyazivstva Prosh yaniv Za korotkij period Prosh yani pobuduvali pecherni sporudi sho prinesli Gegardu zasluzhenu slavu druga pecherna cerkva rodova grobnicya zhamatun Papak i Ruzakan zala dlya zboriv i navchannya sho obvalilasya v seredini XX st a takozh chislenni keliyi Kimnata sho prostyagnulasya v pivnichno shidnij chastini gavita v 1283 roci stala grobniceyu knyazya Prosha Hahbakyana Bula takozh visichena sumizhna kimnata z gerbom rodu Prosh yaniv orel sho trimaye u svoyih pazurah yagnya Shodi na zahodi gavita vedut do pohoronnoyi kimnati vidovbanoyi v 1288 roci dlya Papaka Prosh yana ta jogo druzhini Ruzakan U 1200 h rokah Prosh yani obladnali v monastirskomu kompleksi irigacijnu sistemu V ti chasi Gegard buv takozh vidomij yak Monastir semi cerkov i Monastir soroka vivtariv Vse sho otochuye monastir ce skeli pecheri i hachkari Monastir ne buv diyuchim a golovna cerkva vzimku vikoristovuvalasya yak pritulok vid karapapahskih kochivnikiv do togo chasu poki dekilka chenciv iz Echmiadzinu pislya priyednannya ciyeyi chastini Virmeniyi do Rosijskoyi imperiyi ne naveli tut lad Vidnovlenij z metoyu turizmu monastir yak i ranishe zalishayetsya vazhlivim miscem dlya palomnictva Okrim Spisa Longina Gegard vidomij takozh inshimi relikviyami Tak moshi apostoliv Andriya ta Ioanna buli podarovani u XII st Blagochestivi vidviduvachi protyagom nastupnih stolit obdarovuvali monastir zemleyu groshima rukopisami tosho V odnij iz pechernih kelij u XIII st zhiv vidomij virmenskij istorik Mhitar Ajrivaneci Na kinci rukoyatki spisa ye priyednana do neyi rombopodibna plastina na yakij virizanij greckij hrest iz kincyami sho rozshiryuyutsya U 1687 roci dlya spisa sho zberigayetsya nini v skarbnici Echmiadzina buv zroblenij specialnij kovcheg zi sribla pozolochenij zovni sho ye harakternim virobom ruchnoyi roboti dlya Virmeniyi XVII st KompleksVhid do monastirya Pri pidhodi do golovnogo zahidnogo vhodu roztashovani neveliki pecheri kaplici hachkari ta inshi sporudi visicheni v shili pagorba Pravoruch vid vhodu u skeli roztashovano kilka malenkih neglibokih vodojm u yaki lyudi kidayut kaminci dlya togo shob yih bazhannya zdijsnilisya Vidrazu pislya vhodu znahodyatsya fortechni vali sho zahishayut kompleks iz troh storin a takozh skeli yaki zahishayut chetvertu Projshovshi cherez kompleks mozhna pobachiti drugij shidnij vhid za mezhami yakogo znahoditsya plita dlya ritualnih zhertvoprinoshen tvarin matah a takozh mist cherez strumok Odno ta dvopoverhovi sluzhbovi primishennya roztashovani po perimetru monastirskogo dvoru z chasiv yih sporudzhennya buli perebudovani dvichi vpershe v XVII st potim u 1968 1971 rr Vidomo sho bilshist chenciv zhilo v keliyah vidovbanih vseredini skeli za mezhami fortechnogo muru Skeli pokriti virizanimi v nih hachkarami Ponad dvadcyat riznih za formoyu i rozmirami struktur bulo vidovbano v micnomu skelnomu masivi sho otochuye golovni pecherni sporudi Ti z nih sho znahodyatsya v zahidnij chastini kompleksu priznachalisya dlya sluzhbovih cilej inshi pryamokutni kaplici z napivkruglimi apsidami a takozh vivtar Ye spareni i potrijni kaplici z odnim vhodom deyaki z vhodiv ornamentovani rizboyu Ye bagato ornamentovanih hachkariv visichenih v skeli i na stinah sporud abo vstanovlenih na zemli v mezhah monastirskogo kompleksu yaki vstanovleno na zgadku pro pomerlih abo v oznamenuvannya svyatkuvan z nagodi daruvannya Katogike Vorota v cerkvi Katogike Kupol cerkvi Katogike Popri te sho ye napisi sho datuyutsya 1160 mi rokami golovna cerkva Katogike bula pobudovana v 1215 r pid zastupnictvom brativ Zakare ta Ivane Katogike golovna cerkva v kompleksi i tradicijno najbilsh shanovana Cerkva pobudovana pryamo navproti nepristupnoyi gori Zovnishni obrisi planu nagaduyut rivnoplechij hrest vpisanij v kvadrat i vkritij kupolom na kvadratnij osnovi Po kutah roztashovani neveliki dvopoverhovi kaplici z cilindrichnimi sklepinnyami i drabinkami sho vistupayut zi stini Vnutrishni stini mistyat bagato napisiv z visvitlennyam daruvannya prinesenih monastiryu Na pivdennomu fasadi Katogike vstanovleni vorota z chudovoyu rizboyu Timpan prikrashenij zobrazhennyami derev z plodami granatu sho zvisayut z yih gilok a takozh listyam sho pereplitayutsya z gronami vinogradu Zobrazhennya golubiv roztashovuyutsya mizh sklepinnyam i zovnishnoyu nesuchoyu konstrukciyeyu Golovi golubiv poverneni v bik vorit Nad vorotami zobrazhena scena iz levom napadnikom na bika sho simvolizuye knyazhu mic Sklepinchastij verh barabana kupola mistit dokladni relyefi sho zobrazhayut ptahiv lyudski oblichchya golovi tvarin tosho Gavit pritvor Gavit Na zahid vid golovnogo hramu ye zakriplena v skeli riznicya pobudovana mizh 1215 i 1225 rr yaka pov yazana iz golovnoyu cerkvoyu Chotiri masivnih koloni vilno stoyat v centri i pidtrimuyut kam yanij dah z otvorom v centri sho propuskaye svitlo Periferijni primishennya sho vihodyat vnaslidok vidpovidnogo roztashuvannya kolon mayut rizni dahi Gavit vikoristovuvavsya dlya navchannya i zboriv a takozh dlya prijnyattya palomnikiv i vidviduvachiv Zahidni vorota vidriznyayutsya vid inshih vorit togo chasu formoyu kromok dverej yaki prikrasheni chudovimi roslinnimi vizerunkami Ornamentaciya timpanu skladayetsya z velikih kvitiv z pelyustkami riznoyi formi na spletenih gilkah i dovgastih listkah Skalnaya cerkva z dzherelom Persha pecherna cerkva Avazan doslivno vodojmishe roztashovuyetsya na pivnichnij zahid vid gavitu Vona bula visichena v 1240 h rr na misci drevnoyi pecheri iz dzherelom misce pokloninnya she za chasiv yazichnictva Cerkva cilkom visichena v skeli v plani yavlyaye soboyu rivnoplechij hrest Osoblivistyu vnutrishnoyi chastini primishennya ye dva sklepinnya iz stalaktitovim kupolom u centri Napis govorit sho cya cerkva ye robotoyu arhitektora Galdzaka yakij protyagom soroka z nevelikim rokiv takozh zajmavsya budivnictvom j inshih skelnih cerkov i zhamatuniv Jogo im ya virizano na pidstavi perekrittya prikrashenomu relyefami iz zobrazhennyami granativ Osnovnij prostir cerkvi pryamokutnoyi v plani uvinchanij kafedroyu i z yednanoyi z vivtarem apsidoyu a takozh dvoma glibokimi nishami yaki nadayut inter yeru formu nezavershenogo hrestopodibnogo kupola Dvi pari gostrokincevih sklepin perehreshuyutsya i utvoryuyut pidstavu perekrittya a reshta trimayetsya na pivkolonah stin Tak samo yak i v gaviti vnutrishnya poverhnya perekrittya virubana v gracioznij formi stalaktitiv yaki takozh prikrashayut kapiteli napivkolon a takozh napivkruglij vistup apsidi vivtarya Kompozicijno najcikavishi prikrasi pivdennoyi stini Virizani na nij potrijni dugi iz riznimi za formoyu apsidami vgori i vnizu z yednuyutsya za dopomogoyu bliskuche vikonanih roslinnih ornamentiv Zhamatun inshij pritvor Zobrazhennya leviv i hrestiv na pivnichnij ta shidnij stinah zhamatuna Usipalnya Prosh yaniv i druga pecherna cerkva Bogomateri Astvacacin roztashovani v shidnij chastini cerkvi Avazan Voni buli virubani jmovirno takozh Galdzakom v 1283 r Zhamatun predstavlyaye iz sebe praktichno kvadratnu vidovbanu v skeli kimnatu iz gliboko virizanimi relyefami na stinah Cikavim ye dosit staromodnij dlya togo chasu relyef na pivnichnij stini nad sklepinchastimi prohodami u centri golovi leviv iz lancyugom na shiyah yih golovi povernuti do sposterigacha zamist puchkiv hvosta golovi divlyatsya naverh drakoniv vse ce zblizhuye relyef iz zobrazhennyami yazichnickih chasiv Mizh levami nad lancyugom orel z napivrozkritimi krilami i yagnyam v pazurah Jmovirno ce gerb knyazhogo rodu Prosh yaniv Relyefi shidnoyi stini ne mensh malovnichi Vhodi do malenkoyi kaplichki i cerkva Astvacacin prikrasheni pryamokutnimi odvirkami z yednanimi dvoma relyefami iz zobrazhennyam hrestiv Na vorotah kaplici virizani zobrazhennya siren a na stinah cerkvi lyudski postati iz zignutimi v liktyah rukami odyagneni v dovgi sukni i z nimbami nad golovami Mozhlivo ce chleni knyazivskogo rodu Pid pidlogoyu znahoditsya usipalnicya Skelna cerkva za zhamatunom Shlyah cherez usipalnicyu vede do drugoyi skelnoyi cerkvi Vona yak zaznacheno v napisi bula pobudovana v 1283 r na pozhertvuvannya knyazya Prosha U plani maye hrestopodibnu formu Kuti krivi a baraban kupola vidznachenij napivkolonami peremizhnimi iz gluhimi viknami Kupol prikrashenij kolom Poverhnya stin mistit relyefi sho zobrazhuyut tvarin voyiniv hresti a takozh relyefi na roslinni motivi Na vidminu vid stalaktitiv u formi trilisnika i chotirilisnika prikrasi cerkvi Astvacacin Bogomateri vklyuchayut ornamenti u viglyadi rozetok i riznih geometrichnih figur Peredni vorota kafedri vivtarya prikrasheni vizerunkami u formi pryamokutnikiv abo rombiv Realistichne zobrazhennya kozla znajdeno na stiku stupeniv vivtarya Na hachkarah livoruch vid apsidi vivtarya viyavleni lyudski figuri Lyudina iz paliceyu v pravij ruci i v tij zhe pozi sho j postati na stinah zhamatuna mozhe buti zobrazhennyam knyazya Prosha zasnovnika cerkvi Insha figura sho trimaye spis u livij ruci opushenoyu vniz i dme v pidnyatij vgoru duhovij instrument zobrazhena praktichno v profil Verhnij zhamatun Zhamatun Papak i Ruzakan buv pobudovanij v 1288 r na drugomu rivni na pivnich vid usipalnici Prosh yaniv yak zovnishni shodi poryad z dverima v gavit Verhnij zhamatun takozh virubanij v skeli Jogo forma povtoryuye formu gavitu U nomu ye grobnici knyaziv Merika i Grigora a takozh mogili inshih princiv nini znikli Napis vkazuye na te sho cej zhamatun buv dobudovanij v 1288 U pivdennij chastini koridoru sho vede u verhnij zhamatun virizani chislenni hresti Koloni virubani v cilisnomu kameni trimayut nabagato menshi za rozmirami napivkrugli arki yaki vmishuyutsya v trapeciyepodibni rami sho predstavlyayut v plani kvadrat Voni sluzhat pidstavoyu sferichnogo kupola z vershini yakogo pronikaye svitlo Otvir u nizhnomu pravomu kuti dozvolyaye pobachiti nizhnij poverh usipalni Cej zhamatun maye garnu akustiku Kaplicya Sv Grigoriya Kaplicya Sv Grigoriya Prosvititelya do cogo Kaplicya Bogomateri pobudovana ne piznishe 1177 r Roztashovana nad dorogoyu v sta metrah vid vhodu v monastir Kaplicya chastkovo virubana u tverdij skeli i najimovirnishe na yiyi strukturu vplinula forma pecheri sho tam bula Kaplicya pryamokutna v plani i maye pidkovopodibnu apsidu zi shodu ta pivnichnogo shodu primikaye do koridoriv i pribudov viritih na riznih rivnyah i navit odin nad inshim Slidi shtukaturki iz zalishkami fresok vkazuyut na te sho v kaplici buli zrazki nastinnogo rozpisu Hachkari iz riznimi ornamentami vstavleni v zovnishni stini a takozh virizani na poverhni prilegloyi skeli GalereyaPrimitki Nazva v oficijnomu anglomovnomu spiskuDzherelaSapnyan A Garni i Gegard M 1958 ros Krogius V R Maksakovskij N V ros Sargsyan Z Armenia 1700 years of Christian Architecture Moughni Publishers Erevan 2001 ros PosilannyaVikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Geghard http www armeniapedia org index php title Geghard Monastery 9 zhovtnya 2020 u Wayback Machine angl Gegard na Armenica org 11 sichnya 2008 u Wayback Machine angl http www worldy info article17 Geghard Monastery 9 chervnya 2019 u Wayback Machine angl angl http www uibk ac at grabungarmenien armenien geghard html 7 bereznya 2016 u Wayback Machine nim nim G H EGHARD Documenti Di Architettura Armena publie par Edizione Ares 3 bereznya 2010 u Wayback Machine fr virm Foto monastirya 20 serpnya 2011 u Wayback Machine