Військо́вий Микі́льський собо́р («Вели́кий Мико́ла») — втрачена культова споруда, православний храм Київського Пустинно-Микільського монастиря, збудований архітектором Йосипом Старцевим на кошти гетьмана Івана Мазепи в 1690—1696 роках поруч із Миколаївським монастирем. Знищений більшовиками у 1934 році.
Військовий Микільський собор | |
---|---|
![]() Військовий Микільський собор | |
50°26′30″ пн. ш. 30°33′05″ сх. д. / 50.44188500002777431° пн. ш. 30.551493000027779345° сх. д.Координати: 50°26′30″ пн. ш. 30°33′05″ сх. д. / 50.44188500002777431° пн. ш. 30.551493000027779345° сх. д. | |
Тип споруди | d |
Розташування | |
Архітектор | Йосип Старцев |
Засновник | Іван Мазепа |
Початок будівництва | 1690 |
Кінець будівництва | 1696 |
Зруйновано | 1934 |
Стиль | українське бароко |
Належність | православ'я[1] |
Оригінальна назва | Військовий Микільський собор |
Епонім | Миколай Чудотворець |
Присвячення | Миколай Чудотворець |
![]() ![]() Військовий Микільський собор (Київ) | |
|
Історія
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemhoTDBkeVpXRjBUWGxyYjJ4aExtcHdaeTh5TlRCd2VDMUhjbVZoZEUxNWEyOXNZUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2TVM4eE1pOU9hV3R2Ykc5d2RYTjBlV2x1YzJ0cGVTNXFjR2N2TWpVd2NIZ3RUbWxyYjJ4dmNIVnpkSGxwYm5OcmFYa3VhbkJuLmpwZw==.jpg)
Спочатку Миколаївський монастир був жіночим; монахинею в ньому була мати одного з засновників Києво-Печерської обителі — Феодосія, але з 1115 року син Володимира Мономаха Мстислав перевів його у чоловічий монастир. Неодноразово розорений половцями, татаро-монголами, Менглі-Гіреєм; щоразу кияни відновлювали з руїн.
У 1690—1696 роках коштом гетьмана Івана Мазепи тут було збудовано нову велику кам'яну церкву. Грандіозний білокам'яний храм в архітектурних формах українського (мазепинського) бароко зводив архітектор Йосип Старцев. 1831 року храм було передано в розпорядження Військовому відомству. З тих пір собор був храмом-символом військової слави Російської імперії. Тут правили молебні на пам'ять про воїнів, загиблих за «Царя й Батьківщину», а в дні військових перемог сюди приходили поставити свічку за спокій душі воїна його мати, вдова, сестра чи дочка.
У 1713 році коштом київського губернатора Дмитрія Голіцина було завершено побудову кам'яної церкви, що отримала назву Слупської чи Стовпової через оригінальну форму купола, що нібито виростав вгору з церкви. Щоправда, відомо, що кількома століттями раніше в цій місцевості, де звели храм, стояв стовп (слуп), на якому височіла ікона Святого Миколая.
Тим не менш, ні тоді, ані опісля ніхто не називав Миколаївський Пустинний, як його ще називали, монастир Слупським. Відроджену після зведення храму з унікальним куполом оригінальної форми назву офіційно прагнув привити у 1861 році Микола Сементовський — член Імператорського російського та археологічного товариств, автор популярних книг про Київ.
Після завершення побудови слупоподібної церкви мазепинський храм почали називати «Великим Миколаєм», а голіцинський — «Малим». У 1831 році, під час перебудови київської фортеці, «Великий Микола» опинився на території цитаделі; військове управління конфіскувало його, ліквідувало монастир і зробило з монастирського собору собор для військової залоги всього Києва. Відтоді його стали називати Військово-Микільський собор.
Верхню частину дзвіниці перебудовано в 1890-х роках у псевдовізантійському стилі; це внесло чужі мистецькі елементи, які не були в гармонії з початковим проєктом. І дзвіниця, і сам собор були пошкоджені більшовицькими набоями під час обстрілу Києва в січні 1918 року, у 1922 році їх відремонтували.
Отець Василь Липківський 22 травня 1919 року в супроводі хору під керуванням Миколи Леонтовича відслужив у соборі першу літургію українською мовою, за що ієрархи Російської церкви двічі забороняли отцю Липківському богослужіння й один раз заочно віддали його під церковний суд.
Протягом 1920-х років Українська Академія Наук піклувалася збереженням і реставрацією Військово-Микільського собору. Наприкінці 1920-х років Археологічний комітет Всеукраїнської Академії Наук з'ясував, що великі грошові потреби для збереження архітектурних пам'яток України не можна задовольнити з муніципальних джерел і що це потребує підтримки загальносоюзного уряду СРСР. Відповідно до цього, на доручення уряду Української республіки, Всеукраїнський археологічний комітет склав кошторис на поновлення десяти найважливіших споруд України. П'ять із них були в місті Києві, і однією з них був Військово-Микільський собор.
Незважаючи на важливість архітектурного комплексу «Великого Миколи», собор, його дзвіницю, монастирські стіни та Економічну браму було знищено. На відміну від руйнування головної церкви Золотоверхого Михайлівського монастиря, не зберегли жодної деталі прикрас цього собору, хоч було що зберігати: залізні двері, прикрашені візерунками, майолікові розетки, царські врата іконостасу, сам іконостас, колони головного та бічних портиків тощо. Немає і друкованих звітів про руйнування соборної церкви.
Український поет Михайло Орест (під псевдонімом Б. Мікорський) свідчить, що до того, як було обрано місце для урядового центру столиці на Горі в Старому місті, була пропозиція перемістити адміністративний центр столиці на місце «Великого Миколи» і, за його відомостями, що споруду Івана Мазепи було зруйновано саме в цей час. Найпізніші наявні фотографії Великого Микільського собору зробив В. Н. Горбовець для Київської обласної інспектури охорони пам'яток культури.
Після перенесення столиці УСРР з Харкова до Києва в 1934 році перший секретар Київського обкому ВКП(б) Павло Постишев, виступаючи на пленарних зборах Київської міської ради, відверто заявив, що треба раз і назавжди знести з лиця землі увесь цей «історичний хлам (мотлох), який своїм існуванням живить коріння українського буржуазного націоналізму». За свідченням очевидця тих зборів, Постишев видав наказ про негайне зруйнування Золотоверхого Михайлівського монастиря та інших історичних будов Києва, зокрема мазепинських церков на Подолі і Печерську. Микільський собор, його дзвіницю і монастирську браму було зруйновано в 1934 році. Руйнування мусило бути, за законами Радянської України, проведене за згодою Народного комісара освіти, старого більшовика і недавно обраного дійсного члена ВУАН Володимира Затонського.
Незалежно від того, якими були мотиви руйнування собору, дзвіниці і брами, плани щодо використання колишньої території Микільського монастиря були складені тільки на початку 1940-х років. Навесні 1941 року радянська преса повідомила, що столиця України збагатиться на нову громадську будівлю — Дім культури Червонопрапорного заводу; він мав бути збудований поруч із Печерською лаврою. Друга світова війна перешкодила здійсненню проєктованого в стилі «соціалістичного реалізму» плану.
Трапезна Великого Микільського монастиря, що залишилася незруйнованою 1934 року, за архітектурою близька до знищеного собору. Низько посаджені вікна її фасадів були прикрашені фронтонами і надавали будівлі незвичного нецерковного характеру. Трапезна мала також незвичайний план: прямокутна головна зала мала посередині один вільно поставлений стовп. Незважаючи на унікальність цієї незруйнованої будівлі і зацікавлення Радянського Союзу після Другої світової війни у зберіганні давніх пам'яток, цю трапезну Великого Миколи на початку 1960-х років було зруйновано. Очевидці розповідають, що місцева влада повідомила мешканців сусідніх будинків про руйнування — потрібно було заклеїти вікна паперовими стрічками, що б не вилетіли шибки, бо збиралися підірвати церкву. Що й було зроблено незабаром. Деякий час це місце з уламками церкви було огороджено — там була табличка, що то «військовий об'єкт», а за кілька років на тому місці вирішили збудувати Палац піонерів.
На початку 1960-х років було запропоновано побудувати на місці Микільського монастиря Палац піонерів і школярів. Розвиток цього проєкту збігся з короткочасним збудженням в Україні, яке було наслідком ХХІІ з'їзду Комуністичної партії України в жовтні 1961 року. Проєкт Палацу піонерів і школярів висунув питання про майбутню долю залишків монастирського комплексу часів гетьмана Мазепи. Правдоподібно початковий архітектурний проєкт нової будівлі передбачав зберегти барокову трапезну, але, попри те, що можна було б і слід було б зберегти, її зруйнували. Включення старої будівлі в новий архітектурний комплекс було відкинуто на підставі того, що будівля старої трапезної була релігійною спорудою, і побоювалися, що збереження її може пошкодити вихованню нової генерації в атеїстичному дусі.
Новий Палац піонерів і школярів (вул. Січневого повстання, 13) проєктувала бригада архітекторів під керівництвом Авраама Мілецького, його збудовано в 1962—1965 роках. У 1967 році за цю роботу проєктувальники отримали Державну премію СРСР з архітектури.
Плани з відтворення храму
У 2010-х роках постало питання про можливу відбудову святині. У червні 2009 року президент України Віктор Ющенко доручив Кабінету Міністрів спільно із Київською міською держадміністрацією у двомісячний термін опрацювати та надати пропозиції щодо відновлення втраченого історико-архітектурного пам'ятника — комплексу Свято-Микільського військового собору, який мав і матиме унікальну історико-культурну цінність.
Зображення
- Микільський монастир наприкінці XVIII ст.
- «Великий Миколай» 1918 року
- Трапезна церква Микільського собору
- Знесення Микільського собору
- Розташування Собору на місці сучасних будівель
Див. також
Примітки
- Енциклопедія України в Інтернеті / O. Havrylyshyn, F. Sysyn, M. Moser et al. — CIUS, 2001.
- Павленко С. Іван Мазепа як будівничий української культури. — К. : ВД «Києво-Могилянська академія», 2005. — С. 130.
- Топографічна зйомка Київського міськомунвідділу (1923—1930).
- (укр.). Архів оригіналу за 7 січня 2018. Процитовано 7 січня 2018.
Посилання
- Повстенко О. Військова катедра св. Миколи в Києві (до 20-тиліття з часу руйнування) // Нові дні (Торонто). — 1956. — Ч. 78—79. — Липень — серпень. — сс. 17—23. [ 13 січня 2017 у Wayback Machine.]
Джерела
- Анисимов А. Л. Скорбное бесчуствие. — К. : Tabachuk Ltd, 1992. — сс. 59—71. (рос.)
- Матеріали з сайту http://www.oldkyiv.kiev.ua/19u_greatnic.htm [ 13 жовтня 2009 у Wayback Machine.]
- Матеріали з сайту
![]() | Це незавершена стаття про церковну будівлю. Ви можете проєкту, виправивши або дописавши її. |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
U Vikipediyi ye statti pro inshi znachennya cogo termina Cerkva Svyatogo Mikolaya Vijsko vij Miki lskij sobo r Veli kij Miko la vtrachena kultova sporuda pravoslavnij hram Kiyivskogo Pustinno Mikilskogo monastirya zbudovanij arhitektorom Josipom Starcevim na koshti getmana Ivana Mazepi v 1690 1696 rokah poruch iz Mikolayivskim monastirem Znishenij bilshovikami u 1934 roci Vijskovij Mikilskij soborVijskovij Mikilskij sobor50 26 30 pn sh 30 33 05 sh d 50 44188500002777431 pn sh 30 551493000027779345 sh d 50 44188500002777431 30 551493000027779345 Koordinati 50 26 30 pn sh 30 33 05 sh d 50 44188500002777431 pn sh 30 551493000027779345 sh d 50 44188500002777431 30 551493000027779345Tip sporudi dRoztashuvannya Ukrayina KiyivArhitektor Josip StarcevZasnovnik Ivan MazepaPochatok budivnictva 1690Kinec budivnictva 1696Zrujnovano 1934Stil ukrayinske barokoNalezhnist pravoslav ya 1 Originalna nazva Vijskovij Mikilskij soborEponim Mikolaj ChudotvorecPrisvyachennya Mikolaj ChudotvorecVijskovij Mikilskij sobor Kiyiv Vijskovij Mikilskij sobor u VikishovishiIstoriyaMikilskij sobor foto pochatku XX stolittya Malij Mikola za radyanskoyi vladi tezh buv znishenij Spochatku Mikolayivskij monastir buv zhinochim monahineyu v nomu bula mati odnogo z zasnovnikiv Kiyevo Pecherskoyi obiteli Feodosiya ale z 1115 roku sin Volodimira Monomaha Mstislav pereviv jogo u cholovichij monastir Neodnorazovo rozorenij polovcyami tataro mongolami Mengli Gireyem shorazu kiyani vidnovlyuvali z ruyin U 1690 1696 rokah koshtom getmana Ivana Mazepi tut bulo zbudovano novu veliku kam yanu cerkvu Grandioznij bilokam yanij hram v arhitekturnih formah ukrayinskogo mazepinskogo baroko zvodiv arhitektor Josip Starcev 1831 roku hram bulo peredano v rozporyadzhennya Vijskovomu vidomstvu Z tih pir sobor buv hramom simvolom vijskovoyi slavi Rosijskoyi imperiyi Tut pravili molebni na pam yat pro voyiniv zagiblih za Carya j Batkivshinu a v dni vijskovih peremog syudi prihodili postaviti svichku za spokij dushi voyina jogo mati vdova sestra chi dochka U 1713 roci koshtom kiyivskogo gubernatora Dmitriya Golicina bulo zaversheno pobudovu kam yanoyi cerkvi sho otrimala nazvu Slupskoyi chi Stovpovoyi cherez originalnu formu kupola sho nibito virostav vgoru z cerkvi Shopravda vidomo sho kilkoma stolittyami ranishe v cij miscevosti de zveli hram stoyav stovp slup na yakomu visochila ikona Svyatogo Mikolaya Tim ne mensh ni todi ani opislya nihto ne nazivav Mikolayivskij Pustinnij yak jogo she nazivali monastir Slupskim Vidrodzhenu pislya zvedennya hramu z unikalnim kupolom originalnoyi formi nazvu oficijno pragnuv priviti u 1861 roci Mikola Sementovskij chlen Imperatorskogo rosijskogo ta arheologichnogo tovaristv avtor populyarnih knig pro Kiyiv Pislya zavershennya pobudovi slupopodibnoyi cerkvi mazepinskij hram pochali nazivati Velikim Mikolayem a golicinskij Malim U 1831 roci pid chas perebudovi kiyivskoyi forteci Velikij Mikola opinivsya na teritoriyi citadeli vijskove upravlinnya konfiskuvalo jogo likviduvalo monastir i zrobilo z monastirskogo soboru sobor dlya vijskovoyi zalogi vsogo Kiyeva Vidtodi jogo stali nazivati Vijskovo Mikilskij sobor Verhnyu chastinu dzvinici perebudovano v 1890 h rokah u psevdovizantijskomu stili ce vneslo chuzhi mistecki elementi yaki ne buli v garmoniyi z pochatkovim proyektom I dzvinicya i sam sobor buli poshkodzheni bilshovickimi naboyami pid chas obstrilu Kiyeva v sichni 1918 roku u 1922 roci yih vidremontuvali Otec Vasil Lipkivskij 22 travnya 1919 roku v suprovodi horu pid keruvannyam Mikoli Leontovicha vidsluzhiv u sobori pershu liturgiyu ukrayinskoyu movoyu za sho iyerarhi Rosijskoyi cerkvi dvichi zaboronyali otcyu Lipkivskomu bogosluzhinnya j odin raz zaochno viddali jogo pid cerkovnij sud Protyagom 1920 h rokiv Ukrayinska Akademiya Nauk pikluvalasya zberezhennyam i restavraciyeyu Vijskovo Mikilskogo soboru Naprikinci 1920 h rokiv Arheologichnij komitet Vseukrayinskoyi Akademiyi Nauk z yasuvav sho veliki groshovi potrebi dlya zberezhennya arhitekturnih pam yatok Ukrayini ne mozhna zadovolniti z municipalnih dzherel i sho ce potrebuye pidtrimki zagalnosoyuznogo uryadu SRSR Vidpovidno do cogo na doruchennya uryadu Ukrayinskoyi respubliki Vseukrayinskij arheologichnij komitet sklav koshtoris na ponovlennya desyati najvazhlivishih sporud Ukrayini P yat iz nih buli v misti Kiyevi i odniyeyu z nih buv Vijskovo Mikilskij sobor Nezvazhayuchi na vazhlivist arhitekturnogo kompleksu Velikogo Mikoli sobor jogo dzvinicyu monastirski stini ta Ekonomichnu bramu bulo znisheno Na vidminu vid rujnuvannya golovnoyi cerkvi Zolotoverhogo Mihajlivskogo monastirya ne zberegli zhodnoyi detali prikras cogo soboru hoch bulo sho zberigati zalizni dveri prikrasheni vizerunkami majolikovi rozetki carski vrata ikonostasu sam ikonostas koloni golovnogo ta bichnih portikiv tosho Nemaye i drukovanih zvitiv pro rujnuvannya sobornoyi cerkvi Ukrayinskij poet Mihajlo Orest pid psevdonimom B Mikorskij svidchit sho do togo yak bulo obrano misce dlya uryadovogo centru stolici na Gori v Staromu misti bula propoziciya peremistiti administrativnij centr stolici na misce Velikogo Mikoli i za jogo vidomostyami sho sporudu Ivana Mazepi bulo zrujnovano same v cej chas Najpiznishi nayavni fotografiyi Velikogo Mikilskogo soboru zrobiv V N Gorbovec dlya Kiyivskoyi oblasnoyi inspekturi ohoroni pam yatok kulturi Pislya perenesennya stolici USRR z Harkova do Kiyeva v 1934 roci pershij sekretar Kiyivskogo obkomu VKP b Pavlo Postishev vistupayuchi na plenarnih zborah Kiyivskoyi miskoyi radi vidverto zayaviv sho treba raz i nazavzhdi znesti z licya zemli uves cej istorichnij hlam motloh yakij svoyim isnuvannyam zhivit korinnya ukrayinskogo burzhuaznogo nacionalizmu Za svidchennyam ochevidcya tih zboriv Postishev vidav nakaz pro negajne zrujnuvannya Zolotoverhogo Mihajlivskogo monastirya ta inshih istorichnih budov Kiyeva zokrema mazepinskih cerkov na Podoli i Pechersku Mikilskij sobor jogo dzvinicyu i monastirsku bramu bulo zrujnovano v 1934 roci Rujnuvannya musilo buti za zakonami Radyanskoyi Ukrayini provedene za zgodoyu Narodnogo komisara osviti starogo bilshovika i nedavno obranogo dijsnogo chlena VUAN Volodimira Zatonskogo Nezalezhno vid togo yakimi buli motivi rujnuvannya soboru dzvinici i brami plani shodo vikoristannya kolishnoyi teritoriyi Mikilskogo monastirya buli skladeni tilki na pochatku 1940 h rokiv Navesni 1941 roku radyanska presa povidomila sho stolicya Ukrayini zbagatitsya na novu gromadsku budivlyu Dim kulturi Chervonoprapornogo zavodu vin mav buti zbudovanij poruch iz Pecherskoyu lavroyu Druga svitova vijna pereshkodila zdijsnennyu proyektovanogo v stili socialistichnogo realizmu planu Trapezna Velikogo Mikilskogo monastirya sho zalishilasya nezrujnovanoyu 1934 roku za arhitekturoyu blizka do znishenogo soboru Nizko posadzheni vikna yiyi fasadiv buli prikrasheni frontonami i nadavali budivli nezvichnogo necerkovnogo harakteru Trapezna mala takozh nezvichajnij plan pryamokutna golovna zala mala poseredini odin vilno postavlenij stovp Nezvazhayuchi na unikalnist ciyeyi nezrujnovanoyi budivli i zacikavlennya Radyanskogo Soyuzu pislya Drugoyi svitovoyi vijni u zberiganni davnih pam yatok cyu trapeznu Velikogo Mikoli na pochatku 1960 h rokiv bulo zrujnovano Ochevidci rozpovidayut sho misceva vlada povidomila meshkanciv susidnih budinkiv pro rujnuvannya potribno bulo zakleyiti vikna paperovimi strichkami sho b ne viletili shibki bo zbiralisya pidirvati cerkvu Sho j bulo zrobleno nezabarom Deyakij chas ce misce z ulamkami cerkvi bulo ogorodzheno tam bula tablichka sho to vijskovij ob yekt a za kilka rokiv na tomu misci virishili zbuduvati Palac pioneriv Na pochatku 1960 h rokiv bulo zaproponovano pobuduvati na misci Mikilskogo monastirya Palac pioneriv i shkolyariv Rozvitok cogo proyektu zbigsya z korotkochasnim zbudzhennyam v Ukrayini yake bulo naslidkom HHII z yizdu Komunistichnoyi partiyi Ukrayini v zhovtni 1961 roku Proyekt Palacu pioneriv i shkolyariv visunuv pitannya pro majbutnyu dolyu zalishkiv monastirskogo kompleksu chasiv getmana Mazepi Pravdopodibno pochatkovij arhitekturnij proyekt novoyi budivli peredbachav zberegti barokovu trapeznu ale popri te sho mozhna bulo b i slid bulo b zberegti yiyi zrujnuvali Vklyuchennya staroyi budivli v novij arhitekturnij kompleks bulo vidkinuto na pidstavi togo sho budivlya staroyi trapeznoyi bula religijnoyu sporudoyu i poboyuvalisya sho zberezhennya yiyi mozhe poshkoditi vihovannyu novoyi generaciyi v ateyistichnomu dusi Novij Palac pioneriv i shkolyariv vul Sichnevogo povstannya 13 proyektuvala brigada arhitektoriv pid kerivnictvom Avraama Mileckogo jogo zbudovano v 1962 1965 rokah U 1967 roci za cyu robotu proyektuvalniki otrimali Derzhavnu premiyu SRSR z arhitekturi Plani z vidtvorennya hramuU 2010 h rokah postalo pitannya pro mozhlivu vidbudovu svyatini U chervni 2009 roku prezident Ukrayini Viktor Yushenko doruchiv Kabinetu Ministriv spilno iz Kiyivskoyu miskoyu derzhadministraciyeyu u dvomisyachnij termin opracyuvati ta nadati propoziciyi shodo vidnovlennya vtrachenogo istoriko arhitekturnogo pam yatnika kompleksu Svyato Mikilskogo vijskovogo soboru yakij mav i matime unikalnu istoriko kulturnu cinnist ZobrazhennyaMikilskij monastir naprikinci XVIII st Velikij Mikolaj 1918 roku Trapezna cerkva Mikilskogo soboru Znesennya Mikilskogo soboru Roztashuvannya Soboru na misci suchasnih budivelDiv takozhSpisok murovanih hramiv u stili ukrayinskogo barokoPrimitkiEnciklopediya Ukrayini v Interneti O Havrylyshyn F Sysyn M Moser et al CIUS 2001 d Track Q12135541d Track Q87193076d Track Q4212096d Track Q12131753 Pavlenko S Ivan Mazepa yak budivnichij ukrayinskoyi kulturi K VD Kiyevo Mogilyanska akademiya 2005 S 130 Topografichna zjomka Kiyivskogo miskomunviddilu 1923 1930 ukr Arhiv originalu za 7 sichnya 2018 Procitovano 7 sichnya 2018 PosilannyaPovstenko O Vijskova katedra sv Mikoli v Kiyevi do 20 tilittya z chasu rujnuvannya Novi dni Toronto 1956 Ch 78 79 Lipen serpen ss 17 23 13 sichnya 2017 u Wayback Machine DzherelaAnisimov A L Skorbnoe beschustvie K Tabachuk Ltd 1992 ss 59 71 ros Materiali z sajtu http www oldkyiv kiev ua 19u greatnic htm 13 zhovtnya 2009 u Wayback Machine Materiali z sajtu Ce nezavershena stattya pro cerkovnu budivlyu Vi mozhete dopomogti proyektu vipravivshi abo dopisavshi yiyi