Іван Кобилко (1882, с. Келеберда — 1951, Париж) — Перший помічник комісара шляхів Української Народної Республіки. Активний учасник Української революції 1917–1921, ветеран Московсько-Української війни 1918-1921, начальник Корпусу залізничної охорони та організатор виробництва Військових панцирників Армії УНР. Видатний представник міжвоєнної політичної еміграції УНР, організатор українського життя на Берестейщині у часи Другої світової війни. Політичний в'язень польських, російських та німецьких тюрем.
Іван Кобилко | ||
![]() | ||
| ||
---|---|---|
1918 — 1920 | ||
Народження: | 17 серпня 1882 село Келеберда, Полтавська губернія (нині — Кременчуцький район, Полтавська область, Україна) | |
Смерть: | 24 жовтня 1951 (69 років) Париж, Франція | |
Країна: | ![]() | |
Діти: | донька Катерина, син Аскольд |
Життєпис
Іван Кобилко народився 17 серпня 1882 у містечку Келеберда Полтавської губернії (тепер Кременчуцького району Полтавської області).
Здобув освіту інженера-механіка.
Працював на залізниці, згодом на флоті. Деякий час ходив морем у далекі рейси до Владивостока і Сінгапура. Після цього повернувся на залізницю і почав працювати ревізором «служби тяги» на Запоріжжі.
Українська революція 1917—1921
У 1917 підтримує початок Української революції.
Як комісар залізниць Запоріжжя посприяв їх переходу у юрисдикцію Генерального Секретаріату Центральної Ради, що було стратегічно важливо, як з військової так і з економічної точки зору.
Поряд із цим Іван Кобилко займається організацією «Просвіт», відкриває кіоски на залізничних станціях, де продають українську літературу. Очевидно, що завдяки своїй позиції та активній діяльності у розбудові молодої держави, Іван Кобилко стає членом Головної ради залізничників і в результаті першим помічником комісара шляхів України.
Після початку бойових дій з російськими большевиками, Кобилко тісно співпрацює із штабом армії УНР, зокрема у питанні виготовлення панцерних потягів, окрім того бере участь у створенні вільного козацтва і Корпусу залізничної охорони.
Після падіння Гетьманату, Іван Кобилко спільно із міністром шляхів Юрієм Коллардом займається питанням перешиття залізничної дороги на широку колію до Тернополя. На той час армія УНР відступала і потребувала бази у тилу. Згодом ця територія отримала назву «Трикутника смерті».
Поряд із цим Іван Кобилко організовує санітарну службу і харчову допомогу для вояків знесилених боями і хворих на тиф до Чорного Острова і Війтовець на Хмельниччині.
Згодом евакуйовані вагони з майном стали у нагоді під час наступу польсько-української армії на Київ, їх значна частина також була відправлена у якості допомоги ЗУНР.
Поразка української революції 1917—1921, еміґрація
Після поразки революції Іван Кобилко відповідав за евакуацію державного майна до Ченстохова (місто у Сілезькому воєводстві Польщі).
Після Ризького мирного договору Кобилко, так само, як і тисячі інших військових і державних діячів УНР залишився проживати на території Польщі.
У 1921 в містечку Янів (нині Іваново Брестської області Білорусі) Іван Кобилко заснував будівельну фірму, філіал якої знаходився і у Володимирі-Волинському.
Важливо зауважити, що він давав роботу для тисяч втікачів і звільнених із таборів інтернованих вояків армії УНР.
На той час родина Івана Кобилка – дружина Анна із дочкою Катериною перебували на окупованій більшовиками території у Жмеринці (нині Вінницька область). Повернутись додому, по родини, означало наразитись на репресії, тому Кобилко найняв для цього професійних контрабандистів. Завдяки їм восени 1923 дружина з донькою таємно переходять через кордон на територію Польщі. Родина знову об’єднується в містечку Янів, де у подружжя незабаром народжується син Аскольд.
Фірма Кобилка успішно розвивається, виконує значні замовлення польського уряду. Зокрема, бере участь у будівельних роботах на Дніпро-Бузькому каналі, споруджує на початку 1930-х міст через р. Прип’ять у Пінську (Білорусь). Цій події було приурочено навіть випуск листівки.
Про особисті якості Івана Кобилка свідчить той факт, коли під час будівництва мосту були виявлені численні артефакти періоду Хмельниччини, він особисто пильнував за кожною знахідкою, щоб вона була передана краєзнавчому музею. Як пригадує його син, щовечора, знайдені речі вантажились на підводи, так щоб робітники не змогли їх привласнити і відвозились у музей. Після виконання контракту у Пінську, родина Кобилків переїздить у Брест (Білорусь). Там, на вул. Яна Собеського, 12 вони збудували новий будинок. У сімейному архіві Кобилків зберігся план із фотографіями цього будинку, а також документ – звернення від 25 липня 1938 до міської влади Бресту із проханням виставити паркан поблизу будинку загальною висотою 1,5 м.
Громадсько-просвітницька діяльність на еміґрації
Окрім підприємницької діяльності, Іван Кобилко активно підтримував українське громадсько-політичне життя в Польщі. Зокрема, докладав зусиль у справі відкриття українських шкіл, «Просвіт», відстоював створення кооперативів.
Більше того, налагодив нелегальний зв'язок із совєцькою Україною через «зелений коридор». Прикладом останнього може виступати вже згаданий перехід через польський кордон дружини і дочки.
Варто також зазначити, що за спогадами сина, Іван Кобилко був знайомий із майбутнім командиром «Поліської січі» Тарасом Боровцем («Тарас Бульба»), який постачав базальт для його фірми.
Родина Кобилків також підтримувала церкву і в’язнів політичного концтабору Береза-Картузька (нині м. Береза Брестської області Білорусі), серед яких було багато українських політичних діячів у тому числі і вже згаданий Тарас Боровець.
Стосунки із совєцькими і польськими спецслужбами
Активна проукраїнська позиція Кобилка не лишалась поза увагою, як польських так і совєцьких спецслужб.
Зокрема, його прізвище ми знаходимо у складеному органами НКВС «Списку активних діячів українських націоналістичних організацій на території Польщі за 1926–1928 рр.».
За даними совєцької розвідки командир інженерної частини армії УНР Іван Кобилко, станом на 1927 проживав у м. Яново Дрогичівського повіту Поліського воєводства, був пов'язаний із Українським центральним комітетом у Польщі.
У 1930 Іван Кобилко був арештований за рішенням майбутнього воєводи Вацлава Костка-Бернацького.
Однак на меті у поляків було просто застерегти успішного підприємця від проукраїнської діяльності. Тому Кобилко пробув у в’язниці м. Брест всього лиш 48 год.
Якщо польська влада залякувала, то совєцька використовувала практику прямих репресій. Після приходу Червоної армії у 1939 в Західну Білорусь, родина Кобилків була змушена залишити Брест, оскільки 19 січня 1940 їхній будинок було націоналізовано.
Місцем нового проживання стало м. Ковель Волинської області. Однак, тут Іван Кобилко на довгий час не затримався, бо так і не знайшов роботи для себе.
Початок німецько-радянської війни
На той час Кобилки проживали у Луцьку на вул. Високій, 8. Син Аскольд навчався в українській гімназії до її закриття німецькою владою. У місті у цей час також працював наречений доньки Катерини – член ОУН(м) Олег Штуль. До речі, 1941 р. в міській друкарні Луцька була видана його брошура з історії України «Віки говорять», разом із книгою «Сталінізм» Миколи Сціборського.
Життя Івана Кобилка в період німецької окупації
Про життя Івана Кобилка в період німецької окупації поки що розповідають спогади із сімейного архіву, а також фрагментарні згадки у діловодних документах того часу.
Як свідчать наявні джерела, він працював інженером у Луцькій міській управі і брав участь у добудові лікарні на Красному (нині приміщення Волинського обласного протитуберкульозного диспансеру на вул. Львівській, 50).
Згідно зі свідченнями сина Івана Кобилка – Аскольда, на будівництві у батька працювали євреї і він допомагав їм тікати з міста. Цей період у житті його родини, як і в долі усіх волинян був надзвичайно складним.
У своїх спогадах за 1943 Аскольд розповідає, що після того, як Луцьк залишила українська районна поліція, до міста увійшли польські підрозділи. Почались арешти свідомих українців.
Арешт співробітниками гестапо, Луцька в'язниця
Ця участь не оминула й Івана Кобилка. 29 червня 1943 він був арештований співробітником гестапо Густавом Роунгеном. Після прибуття до луцької в’язниці Івана Кобилка обшукали, забрали гроші, годинник, течку з паперами і відвели до камери № 7.
Враховуючи те, що свідчень про німецьку в’язницю в Луцьку збереглась незначна кількість, спогадам Івана Кобилка варто надати більшої уваги. Він пригадує, що у камері було велике вікно і перебувало ще шестеро осіб, а саме: директор обласної кооперації Микола Степанюк, директор «Заготскоту» і його заступник, директор відділу млинів Царюк із заступником, а також один росіянин з-під Сталінграду. Сніданок розпочинався о 7 год. ранку. Кожному давали по шматку хліба і каву без цукру, яка була налита у банку з-під консервів. Обід був такий самий як і сніданок – коробка консервів і шматок чорного хліба. Керував в’язницею німець старшого віку на ім’я Кріс, який ходив із собакою-вовком і сам брав участь у розстрілах людей.
5 липня 1943 до луцької в’язниці на вантажних автомобілях привезли багато людей. На подвір’ї були виставлені столи і стільці, прибув начальник луцького гестапо доктор Фішер з іншими своїми співробітниками. Комісія почала викликати по прізвищах тих, кого тільки що привезли, а також тих, хто вже був у в’язниці. Першим викликали колишнього посадника міста Є. Тиравського з дружиною. Жінок і чоловіків розділяли окремо. У своїх спогадах Іван Кобилко називає прізвища інших лучан, які проходили через так звану комісію. У результаті він опинився у камері № 16, яка мала два вікна, котрі виходили на р. Стир. Разом із Кобилком у цій камері також були доктор Залевський, доктор Омельчук, інженер Поліщук, священник Малюжинський, інтендант Соловей, пан Степанюк, директор Білецький, посадник Тиравський, директор контори «Заготскот». О 12 год. їм принесли обід у вигляді юшки і шматка хліба. Єдиним позитивом було те, що вікна у камерах відчинялись і в’язні могли дихати свіжим повітрям. Незабаром усіх почали знову виводи і садити по 12 чоловік у вантажівки покриті брезентом. У кузові також розташовувалась охорона, яка складалась із двох гестапівців. Усіх попередили, що при втечі будуть одразу розстрілювати.
Переїзд до Рівненської в'язниці
Арештованих привезли у рівненську в’язницю. Усіх пошикували у дві шеренги і по двох заводили у спеціальну кімнату для обшуку. Далі усіх повели у підвал, того хто затримував колону били гумовими кийками.
Кобилко та ще 16 арештованих опинилися у камері № 4. Не луцьких було лише троє. Камера мала 3 м довжини і 2,5 м ширини. Над дверима горіла електрична лампа. Коло входу стояла залізна бочка, яка слугувала туалетом. Камера мала лише одне маленьке віконце з ґратами, але без скла, повітря майже не було. На підлозі були плями від крові, а в коридорі виднілись сліди від куль, у щілинах також була кров. Дехто із в’язнів пригадав, що за декілька тижнів до цього у рівненській в’язниці вбили 500 людей.
У зв’язку із поважним віком, Івана Кобилка обрали старостою камери, функції перекладача виконував директор луцької гімназії Мануляк. Декого із в’язнів забирали, а когось навпаки приводили, однак залишалась фактично одна й та сама кількість бранців. Щоб змінити положення тіла і відпочити, в’язні завчасно домовлялись між собою про рух. Зокрема, вони лягали спати на бік головами до стіни, ноги клали на ноги.
Кобилко, як староста камери наказував коли потрібно повертатися. Оскільки місця не було, тому дехто змушений був сидіти і на металевій бочці, яка слугувала туалетом. Підйом починався о 5 год. ранку за дзвінком. Арештантів випускали з камери на 5 хв. щоб вмитися і сходити в туалет. На всіх було три умивальники і три туалети. Після відведеного часу, гестапівець Герман заганяв в’язнів назад використовуючи гумову палицю. Якщо хто не встиг вмитись, того обливали з відра два поліцейські які стояли напоготові. Сніданок був о 8 год. В’язнів виводили на подвір’я, де наливали каву у літрову банку з-під консервів і давали 200 г хліба. Після етапування до Рівного це була перша їжа за добу. Далі бранців повертали назад до камери. Обід складався із кашевої баланди і менше ніж 200 г хліба.
Арештантів коротко постригли і після обіду відвели до лазні. О 18 год. давали каву, а у 18.30 була перевірка. В’язні розділили між собою обов’язки. По черзі мили підлогу, вели календар на стіні. Через декілька днів встановили контакт з рідними і мали право двічі на тиждень у понеділок і четвер отримувати від них передачі. Ця процедура вимагала від рідних значних зусиль. Скажімо, дружина арештованого мала прибувати о 6 год. ранку і стати в чергу. Відвідувачів записували і близько 8 год. ранку по одному впускали на в’язничне подвір’я. Завчасно усіх попереджали про заборону передачі листів, у випадку порушення вимог розстрілювали арештованого і того хто приніс передачу. Хліб, сало, ковбасу тюремники з метою перевірки розрізували на малі шматочки. Передачу заборонялось обгортати українськими чи німецькими газетами. Це мав бути чистий папір або тканина.
При отриманні посилок в’язні не бачили своїх родичів. Бранці перебували у спеціальній кімнаті. Після отримання передачі вони мали негайно повертатись в камеру. При цьому слід було одягти чисту білизну, натомість брудну із обгорткою передачі віддавали до в’язничної контори. Очевидно це все повертали назад родичам.
За словами Івана Кобилка, через деякий час німці почали забирати із передач все сало, яйця, ковбасу, м'ясо, курей, цукор у кубиках. Варто сказати, що нестерпні умови перебування у рівненській в’язниці також підтверджують спогади Софії Степанюк. У її камері № 45 знаходилось 50 жінок.
Визволення із в'язниці і еміґрація до Австрії
Пробувши у в’язницях Луцька і Рівного фактично півроку, Івану Кобилку пощастило вирватися із нацистських кайданів. Не останню роль у цьому зіграла його дружина Анна. Підірвавши здоров’я у жахливих тюремних умовах, Іван Кобилко вже не мав змоги залишатись в Луцьку. До міста наближався фронт.
Тому 13 січня 1944 Кобилки виїхали з Луцька до Володимир-Волинського, а звідти до Перемишля.
Наприкінці війни Іван Кобилко опиняється в Австрії, де знову створює фірму, яка спеціалізується на будівельних роботах. Її головний офіс знаходився у м. Ґрац. Підприємство «Johann Kobylko & Co. Ingenieure» мало власний філіал і у м. Інсбрук, де зокрема виконувались роботи на замовлення компанії «Сіменс» ().
Варто зауважити, що дочка Івана Кобилка – Катерина опинилася у таборах для переселенців «Ді-Пі» в м. Ґосляр (Німеччина). Перебуваючи там у 1945 вона вийшла заміж за Олега Штуля, який після смерті Андрія Мельника став головою проводу ОУН, а також упродовж майже 30 років був головним редактором газети «Українське слово», що виходила в Парижі (Франція).
Як свідчить син Івана Кобилка – Аскольд, в Австрії у певний період часу батько давав роботу майже 2 тис. робітникам, серед яких було багато втікачів від совєцької влади. Однак, за його словами, на той час в Австрії було багато росіян і батько втратив довіру з боку місцевої влади. Ймовірно не останню роль у цьому зіграли й совєцькі спецслужби.
Подальша і остання еміґрація до Франції
Відтак Іван Кобилко уже вкотре був змушений емігрувати. Тому 25 липня 1947 він звернувся до французької влади із проханням перетнути кордон разом із своїми 105 працівниками.
Опинившись у Парижі, він не полишав роботу в українських громадських організаціях, залишаючись таким чином вірним своїм переконанням до кінця життя.
Іван Кобилко помер 24 жовтня 1951.
Постать Івана Кобилка ще не достатньо вивчена. Однак, існуючі матеріали переконують у важливості подальших досліджень у цьому напрямку. На прикладі Івана Кобилка можна у черговий раз переконатися в тому, що відстоювати власну точку зору, тим більше проукраїнську, було небезпечно в умовах змінних окупаційних режимів. Попри це діяльність патріотів в громадсько-політичній сфері не припинялась. Навіть опинившись далеко за межами своєї батьківщини, після поразок, невдач і розчарувань, свідоме українство продовжувало виношувати ідею створення держави. Власне через це незалежність України була визнана іншими країнами вже у перший рік її існування.
Вшанування пам'яті
Від липня 2024 року у селі Келеберда є вулиця його імені.
Література
- Автобіографія Штуль Катерини Іванівни 28.11.1919 р. н., 3 арк. // Сімейний архів родини Штулів у м. Кретей (Франція);
- Волинський краєзнавчий музей (далі ВКМ), ф. Книги, документи, фото (далі КДФ), інв. № 25451. Бланк фірми Івана Кобилка, 1 арк.;
- ВКМ, ф. КДФ, інв. № 25452. Бланк фірми Івана Кобилка, 1 арк.;
- ВКМ, ф. Допоміжних матеріалів (далі ДМ), інв. № 67737. Проект будинку Анни Кобилко в м. Брест, 3 арк.;
- ВКМ, ф. ДМ, інв. № 67738. Копія повідомлення про націоналізацію будинку Анни Кобилко в Бресті, 19 січня 1940 р., 1 арк.;
- ВКМ, ф. ДМ, інв. № 67739. Копія листівки із зображенням мосту у м. Пінськ;
- ВКМ, ф. ДМ, інв. № 67740. Копія звернення Івана Кобилка про перехід до французької зони, 25 липня 1947 р., 1 арк.;
- ВКМ, ф. ДМ, інв. № 67742. Звернення Анни Кобилко до магістрату Бреста, 25 липня 1938 р., 1 арк.;
- Галузевий державний архів Служби безпеки України, ф.;
- Колекція друкованих видань КДБ УРСР, оп. 55, спр. 305. Список активних діячів українських націоналістів, контррозвідувальних організацій і агентів-розвідників із складу цих організацій, які проживали на території колишньої Польщі. Почато: 1926 р. Закінчено: 1928 р., 87 арк.;
- Державний архів Волинської області (далі ДАВО), ф. р-1. Луцька міська управа, оп. 1, спр. 321. Список проживаючих на території Луцька польських біженців, повідомлення про штрафи за нездані велосипеди, переписка з відділом охорони здоров’я про міри по дотриманню чистоти в м. Луцьку, список робітників міської пожежної охорони. Почато: 5 листопада 1941 р. Закінчено: 25 січня 1942 р., 341 арк.;
- ДАВО, ф. р-1. Луцька міська управа, оп. 1, спр. 1398. Переписка з продовольчим відділом про видачу булок для хворих по лікарняним довідкам. Почато: 4 березня 1942 р. Закінчено: 26 жовтня 1942 р., 33 арк.;
- ДАВО, ф. р-87. Волинська обласна управа, оп. 1, спр. 17. Повідомлення про трьохденний з’їзд учителів Луцького району в м. Луцьку. Почато: 8 серпня 1941 р. Закінчено: 14 серпня 1941 р., 6 арк.;
- Дублянський А. Шляхи життя / А. Дублянський // Париж Олегові Штулеві: Збірник на пошану Олега Штуля-Ждановича / Літ. ред. Е. Андрієвська; НТШ в Європі. – Париж: Вид-во «Українського слова», 1986. – С. 29–30. * Зек Б. Олег Штуль у боротьбі за Україну. Серія «Події і люди». Кн. 22 / Б. Зек. – Торонто – Львів: Вид-во «Літопис УПА», 2013. – 112 с. 15. Літопис УПА. – Т. 5. Волинь і Полісся. Німецька окупація. Кн. 3: Спомини учасників з англійським резюме. – Торонто: Літопис УПА, 1984. – 310 с.;
- Спогади Кобилка Аскольда Івановича, 27.09.1925 р. н., 6 арк. // Особистий архів автора 17. Спогади Кобилка Івана Павловича. Зошит: Луцьк, весна 1943 р., 18 арк. // Сімейний архів родини Кобилків у м. Аржантей (Франція);
- Фото будинку родини Кобилків у м. Брест // Сімейний архів родини Кобилків у м. Аржантей (Франція) 19. Хроніка // Волинь. – 1941. – 16 листопада. – С. 4. 20. Штуль К. «Далекий шлях – тривожний і стрімкий» / К. Штуль // Самостійна Україна. – 2007. – Ч. 3. – С. 3–9.;
- Poswiadczenie zamieszkania. Brzesc 30.07.1937, 1 арк. // Сімейний архів родини Кобилків у м. Аржантей (Франція) 22. Przedsiebiorstwo robot technicznych “Jan Kobylko” (бланк), 1920-ті роки, 1 арк. // Сімейний архів родини Кобилків у м. Аржантей (Франція)
На цю статтю не посилаються інші статті Вікіпедії. Будь ласка розставте посилання відповідно до . |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Ivan Kobilko 1882 s Keleberda 1951 Parizh Pershij pomichnik komisara shlyahiv Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki Aktivnij uchasnik Ukrayinskoyi revolyuciyi 1917 1921 veteran Moskovsko Ukrayinskoyi vijni 1918 1921 nachalnik Korpusu zaliznichnoyi ohoroni ta organizator virobnictva Vijskovih pancirnikiv Armiyi UNR Vidatnij predstavnik mizhvoyennoyi politichnoyi emigraciyi UNR organizator ukrayinskogo zhittya na Berestejshini u chasi Drugoyi svitovoyi vijni Politichnij v yazen polskih rosijskih ta nimeckih tyurem Ivan KobilkoIvan KobilkoIvan Kobilko foto 1940 h rr Pershij pomichnik komisara shlyahiv Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki 1918 1920 Narodzhennya 17 serpnya 1882 1882 08 17 selo Keleberda Poltavska guberniya nini Kremenchuckij rajon Poltavska oblast Ukrayina Smert 24 zhovtnya 1951 1951 10 24 69 rokiv Parizh FranciyaKrayina UNRDiti donka Katerina sin AskoldZhittyepisIvan Kobilko narodivsya 17 serpnya 1882 u mistechku Keleberda Poltavskoyi guberniyi teper Kremenchuckogo rajonu Poltavskoyi oblasti Zdobuv osvitu inzhenera mehanika Pracyuvav na zaliznici zgodom na floti Deyakij chas hodiv morem u daleki rejsi do Vladivostoka i Singapura Pislya cogo povernuvsya na zaliznicyu i pochav pracyuvati revizorom sluzhbi tyagi na Zaporizhzhi Ukrayinska revolyuciya 1917 1921 U 1917 pidtrimuye pochatok Ukrayinskoyi revolyuciyi Yak komisar zaliznic Zaporizhzhya pospriyav yih perehodu u yurisdikciyu Generalnogo Sekretariatu Centralnoyi Radi sho bulo strategichno vazhlivo yak z vijskovoyi tak i z ekonomichnoyi tochki zoru Poryad iz cim Ivan Kobilko zajmayetsya organizaciyeyu Prosvit vidkrivaye kioski na zaliznichnih stanciyah de prodayut ukrayinsku literaturu Ochevidno sho zavdyaki svoyij poziciyi ta aktivnij diyalnosti u rozbudovi molodoyi derzhavi Ivan Kobilko staye chlenom Golovnoyi radi zaliznichnikiv i v rezultati pershim pomichnikom komisara shlyahiv Ukrayini Pislya pochatku bojovih dij z rosijskimi bolshevikami Kobilko tisno spivpracyuye iz shtabom armiyi UNR zokrema u pitanni vigotovlennya pancernih potyagiv okrim togo bere uchast u stvorenni vilnogo kozactva i Korpusu zaliznichnoyi ohoroni Pislya padinnya Getmanatu Ivan Kobilko spilno iz ministrom shlyahiv Yuriyem Kollardom zajmayetsya pitannyam pereshittya zaliznichnoyi dorogi na shiroku koliyu do Ternopolya Na toj chas armiya UNR vidstupala i potrebuvala bazi u tilu Zgodom cya teritoriya otrimala nazvu Trikutnika smerti Poryad iz cim Ivan Kobilko organizovuye sanitarnu sluzhbu i harchovu dopomogu dlya voyakiv znesilenih boyami i hvorih na tif do Chornogo Ostrova i Vijtovec na Hmelnichchini Zgodom evakujovani vagoni z majnom stali u nagodi pid chas nastupu polsko ukrayinskoyi armiyi na Kiyiv yih znachna chastina takozh bula vidpravlena u yakosti dopomogi ZUNR Porazka ukrayinskoyi revolyuciyi 1917 1921 emigraciya Pislya porazki revolyuciyi Ivan Kobilko vidpovidav za evakuaciyu derzhavnogo majna do Chenstohova misto u Silezkomu voyevodstvi Polshi Pislya Rizkogo mirnogo dogovoru Kobilko tak samo yak i tisyachi inshih vijskovih i derzhavnih diyachiv UNR zalishivsya prozhivati na teritoriyi Polshi U 1921 v mistechku Yaniv nini Ivanovo Brestskoyi oblasti Bilorusi Ivan Kobilko zasnuvav budivelnu firmu filial yakoyi znahodivsya i u Volodimiri Volinskomu Vazhlivo zauvazhiti sho vin davav robotu dlya tisyach vtikachiv i zvilnenih iz taboriv internovanih voyakiv armiyi UNR Na toj chas rodina Ivana Kobilka druzhina Anna iz dochkoyu Katerinoyu perebuvali na okupovanij bilshovikami teritoriyi u Zhmerinci nini Vinnicka oblast Povernutis dodomu po rodini oznachalo narazitis na represiyi tomu Kobilko najnyav dlya cogo profesijnih kontrabandistiv Zavdyaki yim voseni 1923 druzhina z donkoyu tayemno perehodyat cherez kordon na teritoriyu Polshi Rodina znovu ob yednuyetsya v mistechku Yaniv de u podruzhzhya nezabarom narodzhuyetsya sin Askold Firma Kobilka uspishno rozvivayetsya vikonuye znachni zamovlennya polskogo uryadu Zokrema bere uchast u budivelnih robotah na Dnipro Buzkomu kanali sporudzhuye na pochatku 1930 h mist cherez r Prip yat u Pinsku Bilorus Cij podiyi bulo priurocheno navit vipusk listivki Pro osobisti yakosti Ivana Kobilka svidchit toj fakt koli pid chas budivnictva mostu buli viyavleni chislenni artefakti periodu Hmelnichchini vin osobisto pilnuvav za kozhnoyu znahidkoyu shob vona bula peredana krayeznavchomu muzeyu Yak prigaduye jogo sin shovechora znajdeni rechi vantazhilis na pidvodi tak shob robitniki ne zmogli yih privlasniti i vidvozilis u muzej Pislya vikonannya kontraktu u Pinsku rodina Kobilkiv pereyizdit u Brest Bilorus Tam na vul Yana Sobeskogo 12 voni zbuduvali novij budinok U simejnomu arhivi Kobilkiv zberigsya plan iz fotografiyami cogo budinku a takozh dokument zvernennya vid 25 lipnya 1938 do miskoyi vladi Brestu iz prohannyam vistaviti parkan poblizu budinku zagalnoyu visotoyu 1 5 m Gromadsko prosvitnicka diyalnist na emigraciyi Okrim pidpriyemnickoyi diyalnosti Ivan Kobilko aktivno pidtrimuvav ukrayinske gromadsko politichne zhittya v Polshi Zokrema dokladav zusil u spravi vidkrittya ukrayinskih shkil Prosvit vidstoyuvav stvorennya kooperativiv Bilshe togo nalagodiv nelegalnij zv yazok iz sovyeckoyu Ukrayinoyu cherez zelenij koridor Prikladom ostannogo mozhe vistupati vzhe zgadanij perehid cherez polskij kordon druzhini i dochki Varto takozh zaznachiti sho za spogadami sina Ivan Kobilko buv znajomij iz majbutnim komandirom Poliskoyi sichi Tarasom Borovcem Taras Bulba yakij postachav bazalt dlya jogo firmi Rodina Kobilkiv takozh pidtrimuvala cerkvu i v yazniv politichnogo konctaboru Bereza Kartuzka nini m Bereza Brestskoyi oblasti Bilorusi sered yakih bulo bagato ukrayinskih politichnih diyachiv u tomu chisli i vzhe zgadanij Taras Borovec Stosunki iz sovyeckimi i polskimi specsluzhbami Aktivna proukrayinska poziciya Kobilka ne lishalas poza uvagoyu yak polskih tak i sovyeckih specsluzhb Zokrema jogo prizvishe mi znahodimo u skladenomu organami NKVS Spisku aktivnih diyachiv ukrayinskih nacionalistichnih organizacij na teritoriyi Polshi za 1926 1928 rr Za danimi sovyeckoyi rozvidki komandir inzhenernoyi chastini armiyi UNR Ivan Kobilko stanom na 1927 prozhivav u m Yanovo Drogichivskogo povitu Poliskogo voyevodstva buv pov yazanij iz Ukrayinskim centralnim komitetom u Polshi U 1930 Ivan Kobilko buv areshtovanij za rishennyam majbutnogo voyevodi Vaclava Kostka Bernackogo Odnak na meti u polyakiv bulo prosto zasteregti uspishnogo pidpriyemcya vid proukrayinskoyi diyalnosti Tomu Kobilko probuv u v yaznici m Brest vsogo lish 48 god Yaksho polska vlada zalyakuvala to sovyecka vikoristovuvala praktiku pryamih represij Pislya prihodu Chervonoyi armiyi u 1939 v Zahidnu Bilorus rodina Kobilkiv bula zmushena zalishiti Brest oskilki 19 sichnya 1940 yihnij budinok bulo nacionalizovano Miscem novogo prozhivannya stalo m Kovel Volinskoyi oblasti Odnak tut Ivan Kobilko na dovgij chas ne zatrimavsya bo tak i ne znajshov roboti dlya sebe Pochatok nimecko radyanskoyi vijni Na toj chas Kobilki prozhivali u Lucku na vul Visokij 8 Sin Askold navchavsya v ukrayinskij gimnaziyi do yiyi zakrittya nimeckoyu vladoyu U misti u cej chas takozh pracyuvav narechenij donki Katerini chlen OUN m Oleg Shtul Do rechi 1941 r v miskij drukarni Lucka bula vidana jogo broshura z istoriyi Ukrayini Viki govoryat razom iz knigoyu Stalinizm Mikoli Sciborskogo Zhittya Ivana Kobilka v period nimeckoyi okupaciyi Pro zhittya Ivana Kobilka v period nimeckoyi okupaciyi poki sho rozpovidayut spogadi iz simejnogo arhivu a takozh fragmentarni zgadki u dilovodnih dokumentah togo chasu Yak svidchat nayavni dzherela vin pracyuvav inzhenerom u Luckij miskij upravi i brav uchast u dobudovi likarni na Krasnomu nini primishennya Volinskogo oblasnogo protituberkuloznogo dispanseru na vul Lvivskij 50 Zgidno zi svidchennyami sina Ivana Kobilka Askolda na budivnictvi u batka pracyuvali yevreyi i vin dopomagav yim tikati z mista Cej period u zhitti jogo rodini yak i v doli usih volinyan buv nadzvichajno skladnim U svoyih spogadah za 1943 Askold rozpovidaye sho pislya togo yak Luck zalishila ukrayinska rajonna policiya do mista uvijshli polski pidrozdili Pochalis areshti svidomih ukrayinciv Aresht spivrobitnikami gestapo Lucka v yaznicya Cya uchast ne ominula j Ivana Kobilka 29 chervnya 1943 vin buv areshtovanij spivrobitnikom gestapo Gustavom Roungenom Pislya pributtya do luckoyi v yaznici Ivana Kobilka obshukali zabrali groshi godinnik techku z paperami i vidveli do kameri 7 Vrahovuyuchi te sho svidchen pro nimecku v yaznicyu v Lucku zbereglas neznachna kilkist spogadam Ivana Kobilka varto nadati bilshoyi uvagi Vin prigaduye sho u kameri bulo velike vikno i perebuvalo she shestero osib a same direktor oblasnoyi kooperaciyi Mikola Stepanyuk direktor Zagotskotu i jogo zastupnik direktor viddilu mliniv Caryuk iz zastupnikom a takozh odin rosiyanin z pid Stalingradu Snidanok rozpochinavsya o 7 god ranku Kozhnomu davali po shmatku hliba i kavu bez cukru yaka bula nalita u banku z pid konserviv Obid buv takij samij yak i snidanok korobka konserviv i shmatok chornogo hliba Keruvav v yazniceyu nimec starshogo viku na im ya Kris yakij hodiv iz sobakoyu vovkom i sam brav uchast u rozstrilah lyudej 5 lipnya 1943 do luckoyi v yaznici na vantazhnih avtomobilyah privezli bagato lyudej Na podvir yi buli vistavleni stoli i stilci pribuv nachalnik luckogo gestapo doktor Fisher z inshimi svoyimi spivrobitnikami Komisiya pochala viklikati po prizvishah tih kogo tilki sho privezli a takozh tih hto vzhe buv u v yaznici Pershim viklikali kolishnogo posadnika mista Ye Tiravskogo z druzhinoyu Zhinok i cholovikiv rozdilyali okremo U svoyih spogadah Ivan Kobilko nazivaye prizvisha inshih luchan yaki prohodili cherez tak zvanu komisiyu U rezultati vin opinivsya u kameri 16 yaka mala dva vikna kotri vihodili na r Stir Razom iz Kobilkom u cij kameri takozh buli doktor Zalevskij doktor Omelchuk inzhener Polishuk svyashennik Malyuzhinskij intendant Solovej pan Stepanyuk direktor Bileckij posadnik Tiravskij direktor kontori Zagotskot O 12 god yim prinesli obid u viglyadi yushki i shmatka hliba Yedinim pozitivom bulo te sho vikna u kamerah vidchinyalis i v yazni mogli dihati svizhim povitryam Nezabarom usih pochali znovu vivodi i saditi po 12 cholovik u vantazhivki pokriti brezentom U kuzovi takozh roztashovuvalas ohorona yaka skladalas iz dvoh gestapivciv Usih poperedili sho pri vtechi budut odrazu rozstrilyuvati Pereyizd do Rivnenskoyi v yaznici Areshtovanih privezli u rivnensku v yaznicyu Usih poshikuvali u dvi sherengi i po dvoh zavodili u specialnu kimnatu dlya obshuku Dali usih poveli u pidval togo hto zatrimuvav kolonu bili gumovimi kijkami Kobilko ta she 16 areshtovanih opinilisya u kameri 4 Ne luckih bulo lishe troye Kamera mala 3 m dovzhini i 2 5 m shirini Nad dverima gorila elektrichna lampa Kolo vhodu stoyala zalizna bochka yaka sluguvala tualetom Kamera mala lishe odne malenke vikonce z gratami ale bez skla povitrya majzhe ne bulo Na pidlozi buli plyami vid krovi a v koridori vidnilis slidi vid kul u shilinah takozh bula krov Dehto iz v yazniv prigadav sho za dekilka tizhniv do cogo u rivnenskij v yaznici vbili 500 lyudej U zv yazku iz povazhnim vikom Ivana Kobilka obrali starostoyu kameri funkciyi perekladacha vikonuvav direktor luckoyi gimnaziyi Manulyak Dekogo iz v yazniv zabirali a kogos navpaki privodili odnak zalishalas faktichno odna j ta sama kilkist branciv Shob zminiti polozhennya tila i vidpochiti v yazni zavchasno domovlyalis mizh soboyu pro ruh Zokrema voni lyagali spati na bik golovami do stini nogi klali na nogi Kobilko yak starosta kameri nakazuvav koli potribno povertatisya Oskilki miscya ne bulo tomu dehto zmushenij buv siditi i na metalevij bochci yaka sluguvala tualetom Pidjom pochinavsya o 5 god ranku za dzvinkom Areshtantiv vipuskali z kameri na 5 hv shob vmitisya i shoditi v tualet Na vsih bulo tri umivalniki i tri tualeti Pislya vidvedenogo chasu gestapivec German zaganyav v yazniv nazad vikoristovuyuchi gumovu palicyu Yaksho hto ne vstig vmitis togo oblivali z vidra dva policejski yaki stoyali napogotovi Snidanok buv o 8 god V yazniv vivodili na podvir ya de nalivali kavu u litrovu banku z pid konserviv i davali 200 g hliba Pislya etapuvannya do Rivnogo ce bula persha yizha za dobu Dali branciv povertali nazad do kameri Obid skladavsya iz kashevoyi balandi i menshe nizh 200 g hliba Areshtantiv korotko postrigli i pislya obidu vidveli do lazni O 18 god davali kavu a u 18 30 bula perevirka V yazni rozdilili mizh soboyu obov yazki Po cherzi mili pidlogu veli kalendar na stini Cherez dekilka dniv vstanovili kontakt z ridnimi i mali pravo dvichi na tizhden u ponedilok i chetver otrimuvati vid nih peredachi Cya procedura vimagala vid ridnih znachnih zusil Skazhimo druzhina areshtovanogo mala pribuvati o 6 god ranku i stati v chergu Vidviduvachiv zapisuvali i blizko 8 god ranku po odnomu vpuskali na v yaznichne podvir ya Zavchasno usih poperedzhali pro zaboronu peredachi listiv u vipadku porushennya vimog rozstrilyuvali areshtovanogo i togo hto prinis peredachu Hlib salo kovbasu tyuremniki z metoyu perevirki rozrizuvali na mali shmatochki Peredachu zaboronyalos obgortati ukrayinskimi chi nimeckimi gazetami Ce mav buti chistij papir abo tkanina Pri otrimanni posilok v yazni ne bachili svoyih rodichiv Branci perebuvali u specialnij kimnati Pislya otrimannya peredachi voni mali negajno povertatis v kameru Pri comu slid bulo odyagti chistu biliznu natomist brudnu iz obgortkoyu peredachi viddavali do v yaznichnoyi kontori Ochevidno ce vse povertali nazad rodicham Za slovami Ivana Kobilka cherez deyakij chas nimci pochali zabirati iz peredach vse salo yajcya kovbasu m yaso kurej cukor u kubikah Varto skazati sho nesterpni umovi perebuvannya u rivnenskij v yaznici takozh pidtverdzhuyut spogadi Sofiyi Stepanyuk U yiyi kameri 45 znahodilos 50 zhinok Vizvolennya iz v yaznici i emigraciya do Avstriyi Probuvshi u v yaznicyah Lucka i Rivnogo faktichno pivroku Ivanu Kobilku poshastilo virvatisya iz nacistskih kajdaniv Ne ostannyu rol u comu zigrala jogo druzhina Anna Pidirvavshi zdorov ya u zhahlivih tyuremnih umovah Ivan Kobilko vzhe ne mav zmogi zalishatis v Lucku Do mista nablizhavsya front Tomu 13 sichnya 1944 Kobilki viyihali z Lucka do Volodimir Volinskogo a zvidti do Peremishlya Naprikinci vijni Ivan Kobilko opinyayetsya v Avstriyi de znovu stvoryuye firmu yaka specializuyetsya na budivelnih robotah Yiyi golovnij ofis znahodivsya u m Grac Pidpriyemstvo Johann Kobylko amp Co Ingenieure malo vlasnij filial i u m Insbruk de zokrema vikonuvalis roboti na zamovlennya kompaniyi Simens Varto zauvazhiti sho dochka Ivana Kobilka Katerina opinilasya u taborah dlya pereselenciv Di Pi v m Goslyar Nimechchina Perebuvayuchi tam u 1945 vona vijshla zamizh za Olega Shtulya yakij pislya smerti Andriya Melnika stav golovoyu provodu OUN a takozh uprodovzh majzhe 30 rokiv buv golovnim redaktorom gazeti Ukrayinske slovo sho vihodila v Parizhi Franciya Yak svidchit sin Ivana Kobilka Askold v Avstriyi u pevnij period chasu batko davav robotu majzhe 2 tis robitnikam sered yakih bulo bagato vtikachiv vid sovyeckoyi vladi Odnak za jogo slovami na toj chas v Avstriyi bulo bagato rosiyan i batko vtrativ doviru z boku miscevoyi vladi Jmovirno ne ostannyu rol u comu zigrali j sovyecki specsluzhbi Podalsha i ostannya emigraciya do Franciyi Vidtak Ivan Kobilko uzhe vkotre buv zmushenij emigruvati Tomu 25 lipnya 1947 vin zvernuvsya do francuzkoyi vladi iz prohannyam peretnuti kordon razom iz svoyimi 105 pracivnikami Opinivshis u Parizhi vin ne polishav robotu v ukrayinskih gromadskih organizaciyah zalishayuchis takim chinom virnim svoyim perekonannyam do kincya zhittya Ivan Kobilko pomer 24 zhovtnya 1951 Postat Ivana Kobilka she ne dostatno vivchena Odnak isnuyuchi materiali perekonuyut u vazhlivosti podalshih doslidzhen u comu napryamku Na prikladi Ivana Kobilka mozhna u chergovij raz perekonatisya v tomu sho vidstoyuvati vlasnu tochku zoru tim bilshe proukrayinsku bulo nebezpechno v umovah zminnih okupacijnih rezhimiv Popri ce diyalnist patriotiv v gromadsko politichnij sferi ne pripinyalas Navit opinivshis daleko za mezhami svoyeyi batkivshini pislya porazok nevdach i rozcharuvan svidome ukrayinstvo prodovzhuvalo vinoshuvati ideyu stvorennya derzhavi Vlasne cherez ce nezalezhnist Ukrayini bula viznana inshimi krayinami vzhe u pershij rik yiyi isnuvannya Vshanuvannya pam yatiVid lipnya 2024 roku u seli Keleberda ye vulicya jogo imeni LiteraturaAvtobiografiya Shtul Katerini Ivanivni 28 11 1919 r n 3 ark Simejnij arhiv rodini Shtuliv u m Kretej Franciya Volinskij krayeznavchij muzej dali VKM f Knigi dokumenti foto dali KDF inv 25451 Blank firmi Ivana Kobilka 1 ark VKM f KDF inv 25452 Blank firmi Ivana Kobilka 1 ark VKM f Dopomizhnih materialiv dali DM inv 67737 Proekt budinku Anni Kobilko v m Brest 3 ark VKM f DM inv 67738 Kopiya povidomlennya pro nacionalizaciyu budinku Anni Kobilko v Bresti 19 sichnya 1940 r 1 ark VKM f DM inv 67739 Kopiya listivki iz zobrazhennyam mostu u m Pinsk VKM f DM inv 67740 Kopiya zvernennya Ivana Kobilka pro perehid do francuzkoyi zoni 25 lipnya 1947 r 1 ark VKM f DM inv 67742 Zvernennya Anni Kobilko do magistratu Bresta 25 lipnya 1938 r 1 ark Galuzevij derzhavnij arhiv Sluzhbi bezpeki Ukrayini f Kolekciya drukovanih vidan KDB URSR op 55 spr 305 Spisok aktivnih diyachiv ukrayinskih nacionalistiv kontrrozviduvalnih organizacij i agentiv rozvidnikiv iz skladu cih organizacij yaki prozhivali na teritoriyi kolishnoyi Polshi Pochato 1926 r Zakincheno 1928 r 87 ark Derzhavnij arhiv Volinskoyi oblasti dali DAVO f r 1 Lucka miska uprava op 1 spr 321 Spisok prozhivayuchih na teritoriyi Lucka polskih bizhenciv povidomlennya pro shtrafi za nezdani velosipedi perepiska z viddilom ohoroni zdorov ya pro miri po dotrimannyu chistoti v m Lucku spisok robitnikiv miskoyi pozhezhnoyi ohoroni Pochato 5 listopada 1941 r Zakincheno 25 sichnya 1942 r 341 ark DAVO f r 1 Lucka miska uprava op 1 spr 1398 Perepiska z prodovolchim viddilom pro vidachu bulok dlya hvorih po likarnyanim dovidkam Pochato 4 bereznya 1942 r Zakincheno 26 zhovtnya 1942 r 33 ark DAVO f r 87 Volinska oblasna uprava op 1 spr 17 Povidomlennya pro trohdennij z yizd uchiteliv Luckogo rajonu v m Lucku Pochato 8 serpnya 1941 r Zakincheno 14 serpnya 1941 r 6 ark Dublyanskij A Shlyahi zhittya A Dublyanskij Parizh Olegovi Shtulevi Zbirnik na poshanu Olega Shtulya Zhdanovicha Lit red E Andriyevska NTSh v Yevropi Parizh Vid vo Ukrayinskogo slova 1986 S 29 30 Zek B Oleg Shtul u borotbi za Ukrayinu Seriya Podiyi i lyudi Kn 22 B Zek Toronto Lviv Vid vo Litopis UPA 2013 112 s 15 Litopis UPA T 5 Volin i Polissya Nimecka okupaciya Kn 3 Spomini uchasnikiv z anglijskim rezyume Toronto Litopis UPA 1984 310 s Spogadi Kobilka Askolda Ivanovicha 27 09 1925 r n 6 ark Osobistij arhiv avtora 17 Spogadi Kobilka Ivana Pavlovicha Zoshit Luck vesna 1943 r 18 ark Simejnij arhiv rodini Kobilkiv u m Arzhantej Franciya Foto budinku rodini Kobilkiv u m Brest Simejnij arhiv rodini Kobilkiv u m Arzhantej Franciya 19 Hronika Volin 1941 16 listopada S 4 20 Shtul K Dalekij shlyah trivozhnij i strimkij K Shtul Samostijna Ukrayina 2007 Ch 3 S 3 9 Poswiadczenie zamieszkania Brzesc 30 07 1937 1 ark Simejnij arhiv rodini Kobilkiv u m Arzhantej Franciya 22 Przedsiebiorstwo robot technicznych Jan Kobylko blank 1920 ti roki 1 ark Simejnij arhiv rodini Kobilkiv u m Arzhantej Franciya Na cyu stattyu ne posilayutsya inshi statti Vikipediyi Bud laska rozstavte posilannya vidpovidno do prijnyatih rekomendacij