Союз-ТМ (1987–2002) | ||
---|---|---|
![]() Союз-ТМ | ||
Опис | ||
Призначення: | Доставка екіпажів на орбіту та повернення їх на Землю. | |
Екіпаж: | 3 | |
Габарити | ||
Висота: | 7,95 м | |
Діаметр: | 2,72 м | |
Об'єм: | 9 м³ | |
Рушійна установка | ||
Тип | Комбінована | |
Кількість
| 28 (на 2-х колекторах) | |
Двигун
|
| |
Експлуатація | ||
Маса: | 6850 кг | |
Носії виведення: | Союз-У | |
Місце запуску: | Байконур | |
Перший запуск: | 21 травня 1986 | |
Останній запуск: | 10 листопада 2002 | |
Кількість: | 34: 33 пілотовані, й безпілотний | |
Ресурс | ||
Тривалість автономного польоту: | 30 діб |
Союз-TМ — четверте покоління радянських космічних кораблів серії Союз, які застосовувалися для доставки екіпажів на орбітальні станції «Мир» та Міжнародну космічну. На них також здійснювалися польоти в рамках міжнародної програми .
З 21 травня 1986 по 10 листопада 2002 було запущено 34 корабля «Союз ТМ»: 33 пілотовані й один безпілотний. Не було жодного аварійного старту і зриву стикування з орбітальними станціями «Мир» і міжнародною космічною.
Історія проекту
Для багатомодульної орбітальної станції «Мир» був створений модернізований корабель «Союз T», який отримав назву «Союз ТМ» (індекс залишився 11Ф732). Ескізний проект «Союзу ТМ» був випущений у квітні 1981, а основний комплект робочої документації — на початку 1982 модернізація «Союзу Т» (7К-СТ) відбувалась за двома напрямками: удосконалення бортових систем корабля і зниження маси.
Технологічні вдосконалення
На «Союзі ТМ» були встановлені: нова радіотехнічна система зближення і стикування «Курс» (замість «Ігли» рос. Игла, Голка), надійніша комбінована рушійна установка з новими паливними баками, полегшені парашутні системи (на 40%), вдосконалені двигуни м'якої посадки і бортова цифрова обчислювальна машина (БЦОМ), а також нова система аварійного рятування.
Розрахункова тривалість польоту корабля в складі орбітальної станції залишилася 180 діб. Заводська нумерація кораблів почалась з № 51. Для експлуатації станції «Мир», а потім і МКС, НВО «Енергія» з 1985 по 2001 щорічно виготовляло по 2-3 кораблі.
Експлуатація
«Союз ТМ» використовувався у тримісному і двомісному варіантах. Космонавти виконували польоти в скафандрах «Сокіл КВ-2». Кораблі «Союз ТМ» запускалися за допомогою ракети-носія (РН) (до включно). Для подальшого виробництва синтину потрібно було модернізувати виробничі потужності підприємства, яке виготовляло це синтетичне пальне, що, у свою чергу, призводило до значного подорожчання синтину. Тому 1996 для економії коштів було вирішено відмовитися від виробництва синтину і РН . З 1996 всі «Союзи ТМ» виводилися на орбіту за допомогою «Союзу-У».
До 1986 наземна відпрацювання та випробування корабля «Союз ТМ» були завершені, і 21 травня 1986 на орбіту було виведено перший корабель «Союз ТМ» (№ 51) в безпілотному режимі. Стикування, спільний політ зі станцією «Мир» і спуск корабля пройшли успішно, що дозволило перейти до пілотованих польотів і штатної експлуатації корабля і станції. Передбачалося, що космонавти на борту «Миру» будуть нести вахту постійно (з перезміною екіпажів на борту станції).
6 лютого 1987 стартував перший пілотований «Союз ТМ-2» (№ 52) з екіпажем ЕО-2 (Ю.Романенко, А.Лавейкін), одним з основних завдань якого було встановлення нового рекорду тривалості польоту — 11 місяців. (екіпаж ЕО-1 був позаплановим і здійснив політ на «Мир» на кораблі «Союз Т-15»). Під час польоту екіпажу ЕО-2 на «Мирі» побувала перша експедиція відвідування (радянсько-сирійський екіпаж), яка стартувала на «Союзі ТМ-3» (№ 53). При цьому відбулась заміна бортінженера ЕО-2; у зв'язку з тим, що лікарі виявили серйозні відхилення в роботі серцево-судинної системи А. Лавейкіна, його замінили А. Александровим з екіпажу «Союзу ТМ-3». Командир ЕО-2 Ю. Романенко встановив новий рекорд тривалості космічного польоту (326 діб).
Наступний екіпаж — ЕО-3 (В.Тітов, М.Манаров), який прибув на станцію у грудні 1987 на «Союзі ТМ-4» (№ 54), пропрацював на «Мирі» рік. У цей період вперше був випробуваний новий спосіб виконання програми експедиції відвідин — під час перезміни екіпажів основних експедицій. Космонавт ЛДІ ім. Громова А. Левченко, який стартував у складі екіпажу ЕО-3, виконав короткочасний політ (в режимі відвідування станції) і здійснив посадку з екіпажем ЕО-2. Тепер для ЕВ не потрібно було спеціально готувати окремі екіпажі, у кожній експедиції відвідин економився корабель і ракета. Незабаром такий режим виконання експедицій відвідування став штатним і використовувався до завершення експлуатації станції «Мир».
Під час польоту ЕО-3 була виконана друга, і остання, експедиція відвідин «старого зразка» у складі радянсько-болгарського екіпажу на кораблі «Союз ТМ-5» (№ 55). Після запровадження нового режиму експедицій відвідування остаточно встановився режим тривалості польотів основних експедицій — раніше екіпажі ЕВ, зазвичай, доставляли екіпажам ЕО «свіжі» кораблі, з наступного польоту екіпажі ЕО мали стартувати і повертатися на Землю на одному кораблі, виконуючи приблизно піврічні польоти. що збігалося з ресурсом корабля.
В екіпажі «Союзу ТМ-6» (№ 56) не було бортінженера, командир В. Ляхов і космонавт-дослідник — громадянин Афганістану А. Моманд виконали політ за програмою ЕВ, а лікар-дослідник В. Поляков — за програмою ЕО. В. Поляков прибув на станцію для проведення нового експерименту щодо збільшення тривалості космічного польоту. Відразу після прильоту на «Мир» він увійшов до складу ЕО-3, а потім передбачалося, що він продовжить свою роботу в екіпажах ЕО-4 та ЕО-5, виконавши тим самим політ тривалістю понад рік.
Сформувати екіпаж без бортінженера вдалося завдяки тому, що у вересні 1985 (після епопеї з порятунку «Салюта-7») в ЦПК була створена група космонавтів-рятувальників, в яку були включені досвідчені командири кораблів: В. Ляхов, А. Березовий та Ю. Малишев. У 1985-1987 ці космонавти пройшли спеціальний курс тренувань і були підготовлені для виконання космічного польоту самостійно (без бортінженера) для здійснення рятувальних робіт та евакуації з орбітальної станції одного-двох поранених або хворих космонавтів (це стало особливо актуальним після захворювання на орбіті В. Васютіна). 1988 В. Ляхов, А. Березовий та Ю. Малишев почали підготовку до польоту на «Союзі ТМ-6», очоливши відповідно основний, дублерний та резервний екіпажі (без бортінженерів).
Виконавши короткочасний політ, В. Ляхов і А. Моманд зробили посадку на «Союзі ТМ-5». Посадка «Союза ТМ-5» планувалася 6 вересня 1988. Відповідно до циклограми спуску В. Ляхов вручну відстрілив орбітальний відсік (ОВ) (на кораблях «Союз T» і «Союз ТМ» відділення ОВ відбувалося на орбіті до видачі гальмівного імпульсу, що давало значну економію палива). Через відмову датчика інфрачервоної вертикалі системи орієнтації корабля в розрахунковий час не включився двигун злижувально-коректувальної рушійної установки (ЗКРУ). Через 7 хв орієнтація корабля відновилася і БЦОМ несподівано запустила ЗКРУ. Час включення був нерозрахунковий, тому В. Ляхов через 6 сек вручну відключив двигун. Спуск перенесили на наступний оберт. Під час сеансу зв'язку оператори ЦУПу заклали на борт корабля нову циклограму спуску, але, вона виявилася помилковою: двигун включився вчасно, відпрацював 7 сек і відключився. Командир корабля знову його запустив, через 14 сек він відключився. В. Ляхов знову включив ЗКРУ, намагаючись дотиснути гальмівний імпульс. Коли ЗКРУ відпрацювала 33 сек, порушився режим стабілізації і командир змушений був припинити гальмування, відключивши двигун.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlExTDFOdmVYVjZYMVJOTFRNeUxtcHdaeTh5TlRCd2VDMVRiM2wxZWw5VVRTMHpNaTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Під час вмикання-вимикання двигуна зі звуковим сигналом включилися термодатчики на відділення спускного апарата (СА) від агрегатного відсіку (АВ), а після останнього відключення двигуна запустився лічильник програмно-часового пристрою розділення відсіків, яке мало відбутися через 20 хв. В. Ляхов вручну відключив термодатчики, але лічильник продовжував відраховувати. У цей час почався сеанс зв'язку з ЦУПом, але розібратися в ситуації в умовах цугцвангу було дуже складно. Після того, як засвітився транспарант «Програма розділення включена», В. Ляхов, не чекаючи дозволу ЦУПу, видав команду на заборону розділення відсіків. До відстрілу АВ з двигуном залишалося трохи більше 1 хвилини.
Якщо б це сталося, то СА з космонавтами залишився б на орбіті і вони були б приречені на загибель від задухи. На щастя, В. Ляхов проявив неабияке самовладання і високий професіоналізм, і вчасно запобіг розділенню АВ від СА. Провівши на орбіті додаткову добу (без ОВ, а значить, без їжі, води і, головне, туалету), екіпаж 7 вересня 1988 з третьої спроби успішно повернувся на Землю. На наступних кораблях повернулися до старої схеми відділення ОВ після видачі гальмівного імпульсу.
26 листопада 1988 стартував «Союз ТМ-7» (№ 57), який доставив на станцію екіпаж ЕО-4. Старт наступного екіпажу, ЕО-5 був запланований на 19 квітня 1989 на кораблі № 58. Однак у березні 1989 на космодромі у час випробувань був пошкоджений корабель № 59, який мав бути резервним під час польоту 58-го. АВ корабля № 59 частково зруйнувався через перенаддув під час випробувань в барокамері, і цю машину відправили на ремонтдо НВО «Енергія». Іншого готового корабля, резервного для апарата № 58, не було. Держкомісія аиррішеила тимчасово відкласти старт корабля № 58, поки на космодром не буде відправлений наступний корабель (№ 60).
27 квітня 1989 на «Союзі ТМ-7» посадку зробив екіпаж ЕО-4 (А.Волков, С.Крикальов, В.Поляков), і в експлуатації станції «Мир» настала вимушена перерва тривалістю понад чотири місяців, а В. Поляков не зміг встановити новий рекорд тривалості космічного польоту: його орбітальний марафон перервався на 241-й добі польоту.
6 вересня 1989 на орбіту був виведений «Союз ТМ-8» (№ 58) з екіпажем ЕО-5. Починаючи з цього моменту, протягом 10 років станція «Мир» експлуатувалася в безперервному пілотованому режимі.
11 лютого 1990 під час виведення на орбіту «Союзу ТМ-9» (№ 60) з екіпажем ЕО-6 сталася нештатна ситуація: при скиданні головного обтічника мимовільно розкрилися, як пелюстки, три (з шести) листів екрано-вакуумної теплоізоляції (ЕВТІ) СА корабля. Після стикування зі станцією космонавтам довелося вийти у відкритий космос і закріпити ЕВТІ.
1 серпня 1990 стартував екіпаж ЕО-7 на «Союзі ТМ-10» (№ 61А). Це був колишній аварійний корабель № 59, для якого виготовили новий АВ. При цьому корабель отримав новий заводський номер — № 61А.
На рубежі 80-90-х років у зв'язку з різким скороченням фінансування програми з'явилась загроза припинення експлуатації станції «Мир». Саме в цей період були проведені перші комерційні польоти іноземних громадян. У грудні 1990 політ виконав представник приватної японської телекомпанії TBS Т. Акіяма (старт на «Союзі ТМ-11» № 61), а в травні 1991 на «Союзі ТМ-12» (№ 62) у космос полетіла інженер-технолог кондитерської компанії Mars — британка Х. Шарман.
З 1992 на кораблях і станції почали регулярно літати професійні космонавти з Німеччини, Франції та ЄКА. Згодом до польотів на «Мир» підключилося NASA. Це дозволило успішно експлуатувати «Мир» до 1999. При цьому безперебійну доставку екіпажів на станцію забезпечували кораблі «Союз ТМ».
24 січня 1993 на кораблі «Союз ТМ-16» (№ 101) стартував екіпаж ЕО-13. Г. Манаков і А. Поліщук випробували «Союз-рятувальник», виконавши пристикувавшись до модуля «Кристал».
Корабель мав стикувальний вузол нової конструкції: андрогінно-периферійний агрегат стикування — АПАС-89 (цифра означала рік розробки). Такий же стикувальний вузол мав встановлюватися на шлюзову камери «Бурана», розташовану у вантажному відсіку корабля. Це дозволяло зістикувати «Союз ТМ» з «Бураном».
Роботи за цією темою почались в НВО «Енергія» наприкінці 80-х років в рамках програми «Буран». «Союз ТМ» зі стикувальним агрегатом АПАС-89 призначався для використання як корабель-рятувальник для екіпажу «Бурана» в період його льотно-конструкторських випробувань («Союз-рятувальник»). Було замовлено три корабля-рятувальника «Союз ТМ», які отримали заводські номери 101, 102 і 103.
У період ЛКВ «Бурана» в його екіпаж мали входити два пілота-випробувача. Передбачалося, що впродовж усього польоту пілотованого «Бурана» корабель-рятувальник «Союз ТМ» перебуватиме на стартовій позиції в готовності до термінового старту. Необхідність польоту «Союза-рятувальника» могла виникнути у випадку серйозних відмов життєво важливих бортових систем «Бурана», що робило неможливим здійснити посадку. У такому випадку стартувати «Союз ТМ» з одним космонавтом-рятувальником для евакуації двох пілотів з «Бурана».
Льотні випробуваного багаторазове корабля затягувалися. Перший політ «Бурана» відбувся 15 листопада 1988. Наступний безпілотний політ мав виконати другий корабель, планувався на 1991.
«Союз ТМ» № 101 виготовили 1991, тому було вирішено включити корабель в програму тижневого польоту безпілотного «Бурана-2». Після старту «Буран» мав пристикуватись до модуля «Кристал» станції «Мир»; екіпаж станції перейшов би до кабіни «Бурана» і випробував би його бортові системи, зокрема дистанційний маніпулятор; політ зістикованих апаратів тривав би одну добу; після розстикування «Бурана» і «Миру» мав стартувати «Союз ТМ» № 101 з екіпажем на борту і прістикуватись до багаторазового корабля; екіпаж «Союзу ТМ» протягом доби мав працювати на борту «Бурана»; після розстикування «Буран» виконав би автоматичну посадку, а «Союз ТМ» з екіпажем пристикуватись до модуля «Кристал» «станції Мир».
Для реалізації цієї програми та виконання польоту на кораблі «Союз ТМ» № 101 у листопаді 1990 в ЦПК були сформовані дві групи космонавтів і почалася підготовка. У першу групу (командири кораблів) були включені космонавти ДКНДІ ВПС (військові пілоти «Бурана»): Бачурін, Бородай та Каденюк. У другу групу (військові бортінженери) увійшли: Степанов, Ілларіонов і Фефелов.
Спочатку польоти «Бурана-2» і «Союзу ТМ» № 101 планувалися на кінець 1991, потім їх перенесли на кінець 1992. У березні 1992 космонавти обох груп завершили курс підготовки по кораблях «Союз-рятувальник» та «Буран» і здали іспити. Далі підготовка мала відбуватися у складі екіпажів. У травні 1993 було вирішено припинити всі роботи за програмою «Буран». Подальше використання цієї модифікації не планувалося, тому напрацювання за двома іншими кораблям (№ 102 і № 103) передали на виготовлення звичайних «Союзів ТМ».
14 січня 1994 після розстикування (№ 66) з екіпажем ЕО-14 (В. Циблієв і А. Серебров) під час обльоту комплексу «Мир» відбулося нерозрахункове зближення і зіткнення корабля зі станцією. Обійшлося без серйозних наслідків.
8 січня 1994 стартував (№ 67) з екіпажем ЕО-15 (В. Афанасьєв, Ю. Усачов, В. Поляков). Згодом В. Поляков працював у складі екіпажів ЕО-16 і ЕО-17, у результаті виконавши рекордний за тривалістю політ — понад 437 діб.
14 серпня 1997 при посадці «Союзу ТМ-25» (№ 74) з екіпажем ЕО-23 (В. Циблієв і А. Лазуткін) передчасно, на висоті 5,8 км, спрацювали двигуни м'якої посадки. З цієї причини посадка СА була жорсткою (швидкість приземлення склала 7.5 м / с), але космонавти не постраждали.
25 серпня 1998 екіпаж ЕО-25 (Т. Мусабаєв, Н. Бударін, Ю. Батурин) здійснив посадку на (№ 76). Корабель встановив рекорд тривалості польоту для кораблів «Союз» усіх типів — 207 діб. Рекорд був вимушеним через затримку старту наступного корабля.
20 лютого 1999 стартував (№ 78) з екіпажем ЕО-27 (В. Афанасьєв, Ж.-П.Еньере, І. Белла). Це був останній корабель, виготовлений для станції «Мир».
«Союзи ТМ» нової, «двохсотої» серії мали використовуватися на початковому етапі польотів до міжнародної космічної станції. Спочатку були замовлені п'ять апаратів: № 201—205. При цьому три з них (№ 201—203) мали оснащуватися гібридним стикувальним вузлом (звичайний агрегат стиковки типу «штир-конус», встановлений на шпангоут андрогінно-периферійного агрегату стикування з внутрішнім люком-лазом діаметром 110 см), а кораблі № 204 і № 205 — звичайним стикувальним вузлом типу «штир-конус» з люком-лазом діаметром 80 см. Кораблі з гібридними стикувальними вузлами необхідні були для стикування до гібридного надирного вузла «службового модуля Звєзда» (на початковому етапі складання МКС).
1996 НВО «Енергія» розпочала виготовлення двох перших апаратів: № 201 і № 204.
1997 було вирішено модернізувати функціонально-вантажний блок «Заря», що будувалася, оснастивши його надирний причал звичайним стикувальним вузлом, щоб до нього могли стикуватися звичайні «Прогреси» і «Союзи ТМ». З цієї причини потреба в кораблях з гібридними вузлами відпала. У другій половині 1997 вирішено не будувати машини № 202 і № 203, а 1998 було вирішено відмовитися від корабля № 201. Тепер апарат мав оснащуватися звичайним стикувальним вузлом. У зв'язку з цим колишній корабель № 201 отримав новий номер — 206.
1999 було вирішено продовжити експлуатацію «Миру» в пілотованому режимі і використовувати корабель № 204, що призначався для першого екіпажу МКС, для доставки на станцію ще одного екіпажу.
4 квітня 2000 стартував (№ 204) з екіпажем ЕО-28 (С. Зальотін і А. Калері). Це був останній пілотований корабель, відправлений до «Миру». Як компенсацію 1999 НВО «Енергія» почала будувати корабель № 207 для МКС.
У середині 2000 корабель № 205 був підготовлений для запуску на випадок непристикування «Зарі» до «Звєзди» в автоматичному режимі. Цей корабель мав доставити на «Звєзду» аварійний екіпаж (Г. Падалка та М. Бударін) для виконання стикування модулів у телеоператорному режимі. Стикування «Зарі» і «Звєзди» відбулась успішно, 31 жовтня 2000 на кораблі «Союз ТМ-31» (№ 205) стартувала перша основна експедиція МКС (Ю. Гидзенко, С. Крикальов, У. Шеперд).
На початку 2001 корабель № 206 був підготовлений до польоту на «Мир» для доставки екіпажу рятувальників (Г. Падалка та М. Бударін) на випадок необхідності ліквідації нештатних ситуацій на борту станції перед її затопленням. У зв'язку з цим 2000 почалося виготовлення додаткового корабля «Союз ТМ» № 208 (як компенсації за № 206). Політ на «Мир» екіпажу рятувальників не знадобився, 28 квітня 2001 на (№ 206) до МКС стартувала перша російська експедиція відвідування — МКС-ЕВ1.
21 жовтня 2001 відбувся старт екіпажу МКС-ЕВ2 на (№ 207).
25 квітня 2002 був запущений (№ 208) з екіпажем МКС-ЕВ3. — останній «Союз ТМ». В листопаді 2002 виконав посадку з екіпажем МКС-ЕВ4.
Джерела
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Союз-ТМ |
- Союз ТМ Енциклопедія астронавтики(англ.)
- Космічні апарати. Частина перша: Союз(англ.)
- «Старт номер 100. Союз Титанів». Документальний фільм. (рос.)
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Soyuz TM 1987 2002 Soyuz TMOpisPriznachennya Dostavka ekipazhiv na orbitu ta povernennya yih na Zemlyu Ekipazh 3GabaritiVisota 7 95 mDiametr 2 72 mOb yem 9 m Rushijna ustanovkaTip KombinovanaKilkist Tyaga pershogo kolektora Tyaga drugogo kolektora 28 na 2 h kolektorah 13 3 kgs 2 7 kgs 12 shtuk Dvigun Kilkist Tyaga 2 1 rezervnij 300 kgsEkspluataciyaMasa 6850 kgNosiyi vivedennya Soyuz UMisce zapusku BajkonurPershij zapusk 21 travnya 1986Ostannij zapusk 10 listopada 2002Kilkist 34 33 pilotovani j bezpilotnijResursTrivalist avtonomnogo polotu 30 dib Soyuz TM chetverte pokolinnya radyanskih kosmichnih korabliv seriyi Soyuz yaki zastosovuvalisya dlya dostavki ekipazhiv na orbitalni stanciyi Mir ta Mizhnarodnu kosmichnu Na nih takozh zdijsnyuvalisya poloti v ramkah mizhnarodnoyi programi Interkosmos Z 21 travnya 1986 po 10 listopada 2002 bulo zapusheno 34 korablya Soyuz TM 33 pilotovani j odin bezpilotnij Ne bulo zhodnogo avarijnogo startu i zrivu stikuvannya z orbitalnimi stanciyami Mir i mizhnarodnoyu kosmichnoyu Istoriya proektuDlya bagatomodulnoyi orbitalnoyi stanciyi Mir buv stvorenij modernizovanij korabel Soyuz T yakij otrimav nazvu Soyuz TM indeks zalishivsya 11F732 Eskiznij proekt Soyuzu TM buv vipushenij u kvitni 1981 a osnovnij komplekt robochoyi dokumentaciyi na pochatku 1982 modernizaciya Soyuzu T 7K ST vidbuvalas za dvoma napryamkami udoskonalennya bortovih sistem korablya i znizhennya masi Tehnologichni vdoskonalennyaNa Soyuzi TM buli vstanovleni nova radiotehnichna sistema zblizhennya i stikuvannya Kurs zamist Igli ros Igla Golka nadijnisha kombinovana rushijna ustanovka z novimi palivnimi bakami polegsheni parashutni sistemi na 40 vdoskonaleni dviguni m yakoyi posadki i bortova cifrova obchislyuvalna mashina BCOM a takozh nova sistema avarijnogo ryatuvannya Rozrahunkova trivalist polotu korablya v skladi orbitalnoyi stanciyi zalishilasya 180 dib Zavodska numeraciya korabliv pochalas z 51 Dlya ekspluataciyi stanciyi Mir a potim i MKS NVO Energiya z 1985 po 2001 shorichno vigotovlyalo po 2 3 korabli Ekspluataciya Soyuz TM vikoristovuvavsya u trimisnomu i dvomisnomu variantah Kosmonavti vikonuvali poloti v skafandrah Sokil KV 2 Korabli Soyuz TM zapuskalisya za dopomogoyu raketi nosiya RN do vklyuchno Dlya podalshogo virobnictva sintinu potribno bulo modernizuvati virobnichi potuzhnosti pidpriyemstva yake vigotovlyalo ce sintetichne palne sho u svoyu chergu prizvodilo do znachnogo podorozhchannya sintinu Tomu 1996 dlya ekonomiyi koshtiv bulo virisheno vidmovitisya vid virobnictva sintinu i RN Z 1996 vsi Soyuzi TM vivodilisya na orbitu za dopomogoyu Soyuzu U Do 1986 nazemna vidpracyuvannya ta viprobuvannya korablya Soyuz TM buli zaversheni i 21 travnya 1986 na orbitu bulo vivedeno pershij korabel Soyuz TM 51 v bezpilotnomu rezhimi Stikuvannya spilnij polit zi stanciyeyu Mir i spusk korablya projshli uspishno sho dozvolilo perejti do pilotovanih polotiv i shtatnoyi ekspluataciyi korablya i stanciyi Peredbachalosya sho kosmonavti na bortu Miru budut nesti vahtu postijno z perezminoyu ekipazhiv na bortu stanciyi 6 lyutogo 1987 startuvav pershij pilotovanij Soyuz TM 2 52 z ekipazhem EO 2 Yu Romanenko A Lavejkin odnim z osnovnih zavdan yakogo bulo vstanovlennya novogo rekordu trivalosti polotu 11 misyaciv ekipazh EO 1 buv pozaplanovim i zdijsniv polit na Mir na korabli Soyuz T 15 Pid chas polotu ekipazhu EO 2 na Miri pobuvala persha ekspediciya vidviduvannya radyansko sirijskij ekipazh yaka startuvala na Soyuzi TM 3 53 Pri comu vidbulas zamina bortinzhenera EO 2 u zv yazku z tim sho likari viyavili serjozni vidhilennya v roboti sercevo sudinnoyi sistemi A Lavejkina jogo zaminili A Aleksandrovim z ekipazhu Soyuzu TM 3 Komandir EO 2 Yu Romanenko vstanoviv novij rekord trivalosti kosmichnogo polotu 326 dib Nastupnij ekipazh EO 3 V Titov M Manarov yakij pribuv na stanciyu u grudni 1987 na Soyuzi TM 4 54 propracyuvav na Miri rik U cej period vpershe buv viprobuvanij novij sposib vikonannya programi ekspediciyi vidvidin pid chas perezmini ekipazhiv osnovnih ekspedicij Kosmonavt LDI im Gromova A Levchenko yakij startuvav u skladi ekipazhu EO 3 vikonav korotkochasnij polit v rezhimi vidviduvannya stanciyi i zdijsniv posadku z ekipazhem EO 2 Teper dlya EV ne potribno bulo specialno gotuvati okremi ekipazhi u kozhnij ekspediciyi vidvidin ekonomivsya korabel i raketa Nezabarom takij rezhim vikonannya ekspedicij vidviduvannya stav shtatnim i vikoristovuvavsya do zavershennya ekspluataciyi stanciyi Mir Pid chas polotu EO 3 bula vikonana druga i ostannya ekspediciya vidvidin starogo zrazka u skladi radyansko bolgarskogo ekipazhu na korabli Soyuz TM 5 55 Pislya zaprovadzhennya novogo rezhimu ekspedicij vidviduvannya ostatochno vstanovivsya rezhim trivalosti polotiv osnovnih ekspedicij ranishe ekipazhi EV zazvichaj dostavlyali ekipazham EO svizhi korabli z nastupnogo polotu ekipazhi EO mali startuvati i povertatisya na Zemlyu na odnomu korabli vikonuyuchi priblizno pivrichni poloti sho zbigalosya z resursom korablya V ekipazhi Soyuzu TM 6 56 ne bulo bortinzhenera komandir V Lyahov i kosmonavt doslidnik gromadyanin Afganistanu A Momand vikonali polit za programoyu EV a likar doslidnik V Polyakov za programoyu EO V Polyakov pribuv na stanciyu dlya provedennya novogo eksperimentu shodo zbilshennya trivalosti kosmichnogo polotu Vidrazu pislya prilotu na Mir vin uvijshov do skladu EO 3 a potim peredbachalosya sho vin prodovzhit svoyu robotu v ekipazhah EO 4 ta EO 5 vikonavshi tim samim polit trivalistyu ponad rik Sformuvati ekipazh bez bortinzhenera vdalosya zavdyaki tomu sho u veresni 1985 pislya epopeyi z poryatunku Salyuta 7 v CPK bula stvorena grupa kosmonavtiv ryatuvalnikiv v yaku buli vklyucheni dosvidcheni komandiri korabliv V Lyahov A Berezovij ta Yu Malishev U 1985 1987 ci kosmonavti projshli specialnij kurs trenuvan i buli pidgotovleni dlya vikonannya kosmichnogo polotu samostijno bez bortinzhenera dlya zdijsnennya ryatuvalnih robit ta evakuaciyi z orbitalnoyi stanciyi odnogo dvoh poranenih abo hvorih kosmonavtiv ce stalo osoblivo aktualnim pislya zahvoryuvannya na orbiti V Vasyutina 1988 V Lyahov A Berezovij ta Yu Malishev pochali pidgotovku do polotu na Soyuzi TM 6 ocholivshi vidpovidno osnovnij dublernij ta rezervnij ekipazhi bez bortinzheneriv Vikonavshi korotkochasnij polit V Lyahov i A Momand zrobili posadku na Soyuzi TM 5 Posadka Soyuza TM 5 planuvalasya 6 veresnya 1988 Vidpovidno do ciklogrami spusku V Lyahov vruchnu vidstriliv orbitalnij vidsik OV na korablyah Soyuz T i Soyuz TM viddilennya OV vidbuvalosya na orbiti do vidachi galmivnogo impulsu sho davalo znachnu ekonomiyu paliva Cherez vidmovu datchika infrachervonoyi vertikali sistemi oriyentaciyi korablya v rozrahunkovij chas ne vklyuchivsya dvigun zlizhuvalno korektuvalnoyi rushijnoyi ustanovki ZKRU Cherez 7 hv oriyentaciya korablya vidnovilasya i BCOM nespodivano zapustila ZKRU Chas vklyuchennya buv nerozrahunkovij tomu V Lyahov cherez 6 sek vruchnu vidklyuchiv dvigun Spusk perenesili na nastupnij obert Pid chas seansu zv yazku operatori CUPu zaklali na bort korablya novu ciklogramu spusku ale vona viyavilasya pomilkovoyu dvigun vklyuchivsya vchasno vidpracyuvav 7 sek i vidklyuchivsya Komandir korablya znovu jogo zapustiv cherez 14 sek vin vidklyuchivsya V Lyahov znovu vklyuchiv ZKRU namagayuchis dotisnuti galmivnij impuls Koli ZKRU vidpracyuvala 33 sek porushivsya rezhim stabilizaciyi i komandir zmushenij buv pripiniti galmuvannya vidklyuchivshi dvigun v poloti Pid chas vmikannya vimikannya dviguna zi zvukovim signalom vklyuchilisya termodatchiki na viddilennya spusknogo aparata SA vid agregatnogo vidsiku AV a pislya ostannogo vidklyuchennya dviguna zapustivsya lichilnik programno chasovogo pristroyu rozdilennya vidsikiv yake malo vidbutisya cherez 20 hv V Lyahov vruchnu vidklyuchiv termodatchiki ale lichilnik prodovzhuvav vidrahovuvati U cej chas pochavsya seans zv yazku z CUPom ale rozibratisya v situaciyi v umovah cugcvangu bulo duzhe skladno Pislya togo yak zasvitivsya transparant Programa rozdilennya vklyuchena V Lyahov ne chekayuchi dozvolu CUPu vidav komandu na zaboronu rozdilennya vidsikiv Do vidstrilu AV z dvigunom zalishalosya trohi bilshe 1 hvilini Yaksho b ce stalosya to SA z kosmonavtami zalishivsya b na orbiti i voni buli b prirecheni na zagibel vid zaduhi Na shastya V Lyahov proyaviv neabiyake samovladannya i visokij profesionalizm i vchasno zapobig rozdilennyu AV vid SA Provivshi na orbiti dodatkovu dobu bez OV a znachit bez yizhi vodi i golovne tualetu ekipazh 7 veresnya 1988 z tretoyi sprobi uspishno povernuvsya na Zemlyu Na nastupnih korablyah povernulisya do staroyi shemi viddilennya OV pislya vidachi galmivnogo impulsu 26 listopada 1988 startuvav Soyuz TM 7 57 yakij dostaviv na stanciyu ekipazh EO 4 Start nastupnogo ekipazhu EO 5 buv zaplanovanij na 19 kvitnya 1989 na korabli 58 Odnak u berezni 1989 na kosmodromi u chas viprobuvan buv poshkodzhenij korabel 59 yakij mav buti rezervnim pid chas polotu 58 go AV korablya 59 chastkovo zrujnuvavsya cherez perenadduv pid chas viprobuvan v barokameri i cyu mashinu vidpravili na remontdo NVO Energiya Inshogo gotovogo korablya rezervnogo dlya aparata 58 ne bulo Derzhkomisiya airrisheila timchasovo vidklasti start korablya 58 poki na kosmodrom ne bude vidpravlenij nastupnij korabel 60 27 kvitnya 1989 na Soyuzi TM 7 posadku zrobiv ekipazh EO 4 A Volkov S Krikalov V Polyakov i v ekspluataciyi stanciyi Mir nastala vimushena pererva trivalistyu ponad chotiri misyaciv a V Polyakov ne zmig vstanoviti novij rekord trivalosti kosmichnogo polotu jogo orbitalnij marafon perervavsya na 241 j dobi polotu 6 veresnya 1989 na orbitu buv vivedenij Soyuz TM 8 58 z ekipazhem EO 5 Pochinayuchi z cogo momentu protyagom 10 rokiv stanciya Mir ekspluatuvalasya v bezperervnomu pilotovanomu rezhimi 11 lyutogo 1990 pid chas vivedennya na orbitu Soyuzu TM 9 60 z ekipazhem EO 6 stalasya neshtatna situaciya pri skidanni golovnogo obtichnika mimovilno rozkrilisya yak pelyustki tri z shesti listiv ekrano vakuumnoyi teploizolyaciyi EVTI SA korablya Pislya stikuvannya zi stanciyeyu kosmonavtam dovelosya vijti u vidkritij kosmos i zakripiti EVTI 1 serpnya 1990 startuvav ekipazh EO 7 na Soyuzi TM 10 61A Ce buv kolishnij avarijnij korabel 59 dlya yakogo vigotovili novij AV Pri comu korabel otrimav novij zavodskij nomer 61A Na rubezhi 80 90 h rokiv u zv yazku z rizkim skorochennyam finansuvannya programi z yavilas zagroza pripinennya ekspluataciyi stanciyi Mir Same v cej period buli provedeni pershi komercijni poloti inozemnih gromadyan U grudni 1990 polit vikonav predstavnik privatnoyi yaponskoyi telekompaniyi TBS T Akiyama start na Soyuzi TM 11 61 a v travni 1991 na Soyuzi TM 12 62 u kosmos poletila inzhener tehnolog konditerskoyi kompaniyi Mars britanka H Sharman Z 1992 na korablyah i stanciyi pochali regulyarno litati profesijni kosmonavti z Nimechchini Franciyi ta YeKA Zgodom do polotiv na Mir pidklyuchilosya NASA Ce dozvolilo uspishno ekspluatuvati Mir do 1999 Pri comu bezperebijnu dostavku ekipazhiv na stanciyu zabezpechuvali korabli Soyuz TM 24 sichnya 1993 na korabli Soyuz TM 16 101 startuvav ekipazh EO 13 G Manakov i A Polishuk viprobuvali Soyuz ryatuvalnik vikonavshi pristikuvavshis do modulya Kristal Korabel mav stikuvalnij vuzol novoyi konstrukciyi androginno periferijnij agregat stikuvannya APAS 89 cifra oznachala rik rozrobki Takij zhe stikuvalnij vuzol mav vstanovlyuvatisya na shlyuzovu kameri Burana roztashovanu u vantazhnomu vidsiku korablya Ce dozvolyalo zistikuvati Soyuz TM z Buranom Roboti za ciyeyu temoyu pochalis v NVO Energiya naprikinci 80 h rokiv v ramkah programi Buran Soyuz TM zi stikuvalnim agregatom APAS 89 priznachavsya dlya vikoristannya yak korabel ryatuvalnik dlya ekipazhu Burana v period jogo lotno konstruktorskih viprobuvan Soyuz ryatuvalnik Bulo zamovleno tri korablya ryatuvalnika Soyuz TM yaki otrimali zavodski nomeri 101 102 i 103 U period LKV Burana v jogo ekipazh mali vhoditi dva pilota viprobuvacha Peredbachalosya sho vprodovzh usogo polotu pilotovanogo Burana korabel ryatuvalnik Soyuz TM perebuvatime na startovij poziciyi v gotovnosti do terminovogo startu Neobhidnist polotu Soyuza ryatuvalnika mogla viniknuti u vipadku serjoznih vidmov zhittyevo vazhlivih bortovih sistem Burana sho robilo nemozhlivim zdijsniti posadku U takomu vipadku startuvati Soyuz TM z odnim kosmonavtom ryatuvalnikom dlya evakuaciyi dvoh pilotiv z Burana Lotni viprobuvanogo bagatorazove korablya zatyaguvalisya Pershij polit Burana vidbuvsya 15 listopada 1988 Nastupnij bezpilotnij polit mav vikonati drugij korabel planuvavsya na 1991 Soyuz TM 101 vigotovili 1991 tomu bulo virisheno vklyuchiti korabel v programu tizhnevogo polotu bezpilotnogo Burana 2 Pislya startu Buran mav pristikuvatis do modulya Kristal stanciyi Mir ekipazh stanciyi perejshov bi do kabini Burana i viprobuvav bi jogo bortovi sistemi zokrema distancijnij manipulyator polit zistikovanih aparativ trivav bi odnu dobu pislya rozstikuvannya Burana i Miru mav startuvati Soyuz TM 101 z ekipazhem na bortu i pristikuvatis do bagatorazovogo korablya ekipazh Soyuzu TM protyagom dobi mav pracyuvati na bortu Burana pislya rozstikuvannya Buran vikonav bi avtomatichnu posadku a Soyuz TM z ekipazhem pristikuvatis do modulya Kristal stanciyi Mir Dlya realizaciyi ciyeyi programi ta vikonannya polotu na korabli Soyuz TM 101 u listopadi 1990 v CPK buli sformovani dvi grupi kosmonavtiv i pochalasya pidgotovka U pershu grupu komandiri korabliv buli vklyucheni kosmonavti DKNDI VPS vijskovi piloti Burana Bachurin Borodaj ta Kadenyuk U drugu grupu vijskovi bortinzheneri uvijshli Stepanov Illarionov i Fefelov Spochatku poloti Burana 2 i Soyuzu TM 101 planuvalisya na kinec 1991 potim yih perenesli na kinec 1992 U berezni 1992 kosmonavti oboh grup zavershili kurs pidgotovki po korablyah Soyuz ryatuvalnik ta Buran i zdali ispiti Dali pidgotovka mala vidbuvatisya u skladi ekipazhiv U travni 1993 bulo virisheno pripiniti vsi roboti za programoyu Buran Podalshe vikoristannya ciyeyi modifikaciyi ne planuvalosya tomu napracyuvannya za dvoma inshimi korablyam 102 i 103 peredali na vigotovlennya zvichajnih Soyuziv TM 14 sichnya 1994 pislya rozstikuvannya 66 z ekipazhem EO 14 V Cibliyev i A Serebrov pid chas oblotu kompleksu Mir vidbulosya nerozrahunkove zblizhennya i zitknennya korablya zi stanciyeyu Obijshlosya bez serjoznih naslidkiv 8 sichnya 1994 startuvav 67 z ekipazhem EO 15 V Afanasyev Yu Usachov V Polyakov Zgodom V Polyakov pracyuvav u skladi ekipazhiv EO 16 i EO 17 u rezultati vikonavshi rekordnij za trivalistyu polit ponad 437 dib 14 serpnya 1997 pri posadci Soyuzu TM 25 74 z ekipazhem EO 23 V Cibliyev i A Lazutkin peredchasno na visoti 5 8 km spracyuvali dviguni m yakoyi posadki Z ciyeyi prichini posadka SA bula zhorstkoyu shvidkist prizemlennya sklala 7 5 m s ale kosmonavti ne postrazhdali 25 serpnya 1998 ekipazh EO 25 T Musabayev N Budarin Yu Baturin zdijsniv posadku na 76 Korabel vstanoviv rekord trivalosti polotu dlya korabliv Soyuz usih tipiv 207 dib Rekord buv vimushenim cherez zatrimku startu nastupnogo korablya 20 lyutogo 1999 startuvav 78 z ekipazhem EO 27 V Afanasyev Zh P Enere I Bella Ce buv ostannij korabel vigotovlenij dlya stanciyi Mir Soyuzi TM novoyi dvohsotoyi seriyi mali vikoristovuvatisya na pochatkovomu etapi polotiv do mizhnarodnoyi kosmichnoyi stanciyi Spochatku buli zamovleni p yat aparativ 201 205 Pri comu tri z nih 201 203 mali osnashuvatisya gibridnim stikuvalnim vuzlom zvichajnij agregat stikovki tipu shtir konus vstanovlenij na shpangout androginno periferijnogo agregatu stikuvannya z vnutrishnim lyukom lazom diametrom 110 sm a korabli 204 i 205 zvichajnim stikuvalnim vuzlom tipu shtir konus z lyukom lazom diametrom 80 sm Korabli z gibridnimi stikuvalnimi vuzlami neobhidni buli dlya stikuvannya do gibridnogo nadirnogo vuzla sluzhbovogo modulya Zvyezda na pochatkovomu etapi skladannya MKS 1996 NVO Energiya rozpochala vigotovlennya dvoh pershih aparativ 201 i 204 1997 bulo virisheno modernizuvati funkcionalno vantazhnij blok Zarya sho buduvalasya osnastivshi jogo nadirnij prichal zvichajnim stikuvalnim vuzlom shob do nogo mogli stikuvatisya zvichajni Progresi i Soyuzi TM Z ciyeyi prichini potreba v korablyah z gibridnimi vuzlami vidpala U drugij polovini 1997 virisheno ne buduvati mashini 202 i 203 a 1998 bulo virisheno vidmovitisya vid korablya 201 Teper aparat mav osnashuvatisya zvichajnim stikuvalnim vuzlom U zv yazku z cim kolishnij korabel 201 otrimav novij nomer 206 1999 bulo virisheno prodovzhiti ekspluataciyu Miru v pilotovanomu rezhimi i vikoristovuvati korabel 204 sho priznachavsya dlya pershogo ekipazhu MKS dlya dostavki na stanciyu she odnogo ekipazhu 4 kvitnya 2000 startuvav 204 z ekipazhem EO 28 S Zalotin i A Kaleri Ce buv ostannij pilotovanij korabel vidpravlenij do Miru Yak kompensaciyu 1999 NVO Energiya pochala buduvati korabel 207 dlya MKS U seredini 2000 korabel 205 buv pidgotovlenij dlya zapusku na vipadok nepristikuvannya Zari do Zvyezdi v avtomatichnomu rezhimi Cej korabel mav dostaviti na Zvyezdu avarijnij ekipazh G Padalka ta M Budarin dlya vikonannya stikuvannya moduliv u teleoperatornomu rezhimi Stikuvannya Zari i Zvyezdi vidbulas uspishno 31 zhovtnya 2000 na korabli Soyuz TM 31 205 startuvala persha osnovna ekspediciya MKS Yu Gidzenko S Krikalov U Sheperd Na pochatku 2001 korabel 206 buv pidgotovlenij do polotu na Mir dlya dostavki ekipazhu ryatuvalnikiv G Padalka ta M Budarin na vipadok neobhidnosti likvidaciyi neshtatnih situacij na bortu stanciyi pered yiyi zatoplennyam U zv yazku z cim 2000 pochalosya vigotovlennya dodatkovogo korablya Soyuz TM 208 yak kompensaciyi za 206 Polit na Mir ekipazhu ryatuvalnikiv ne znadobivsya 28 kvitnya 2001 na 206 do MKS startuvala persha rosijska ekspediciya vidviduvannya MKS EV1 21 zhovtnya 2001 vidbuvsya start ekipazhu MKS EV2 na 207 25 kvitnya 2002 buv zapushenij 208 z ekipazhem MKS EV3 ostannij Soyuz TM V listopadi 2002 vikonav posadku z ekipazhem MKS EV4 DzherelaVikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Soyuz TMSoyuz TM Enciklopediya astronavtiki angl Kosmichni aparati Chastina persha Soyuz angl Start nomer 100 Soyuz Titaniv Dokumentalnij film ros