Їжачок вухатий | ||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() | ||||||||||||||||
Біологічна класифікація | ||||||||||||||||
| ||||||||||||||||
Erinaceus auritus Gmelin, 1770 | ||||||||||||||||
![]() Ареал їжака вухатого | ||||||||||||||||
Посилання | ||||||||||||||||
|
Їжачок вуха́тий, або їжак вухатий (Hemiechinus auritus) — ссавець роду Їжачок (Hemiechinus) родини їжакові (Erinaceidae), мешканець степової смуги. Їжачок вухатий завдовжки (голова й тіло) 120-270 мм, хвіст 10-50 мм, вага ≈ 340 г, вуха довші половини довжини голови.
Таксономічна характеристика
Один з двох видів роду Їжачок (Hemiechinus), єдиний вид цього роду у фауні Європи. Один з 2 видів родини Erinaceidae у фауні України. У працях до І половини XX ст. вид відносили до роду Їжак (Erinaceus).
У складі цього виду розрізняють декілька підвидів, зокрема:
- Hemiechinus auritus albulus
- Hemiechinus auritus auritus
- Hemiechinus auritus aegyptius
- Hemiechinus auritus libycus
- Hemiechinus auritus megalotis
Поширення
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2WVM5aFpDOWFZV2N5TURBNExXaGxiUzFoZFhJdWFuQm5Mekl3TUhCNExWcGhaekl3TURndGFHVnRMV0YxY2k1cWNHYz0uanBn.jpg)
Ареал охоплює степи та пустелі Євразії (Передкавказзя, Кавказ, Закавказзя, Серед. Азія), північну Африку. В Україні відмічений кількома знахідками на півдні Донецької та в Луганській області.
Місця перебування — степові місцевості — схили, крейдяні відслонення, яри. Зустрічається на піщаних борових терасах.
Стан популяцій в Україні
Чисельність в Україні незначна. Причини зміни чисельності — розорювання степів, застосування пестицидів тощо; наявність ворогів — лисиць, тхорів, куниць, сов, канюка.
Особливості біології
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlZtTDBobGJXbGxZMmhwYm5WelgyRjFjbWwwZFhNbE0wSmZRbUZwYTI5dWRYSmZNREl1YW5Cbkx6SXdNSEI0TFVobGJXbGxZMmhwYm5WelgyRjFjbWwwZFhNbE0wSmZRbUZwYTI5dWRYSmZNREl1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Веде нічний спосіб життя. Живе в норах; як тимчасові схованки використовує ямки в землі, щілини між камінням тощо. Зі зниженням температури повітря стає малорухливим, а після випадання снігу залягає у зимову сплячку (5—6 місяців).
Живиться безхребетними і дрібними хребетними (комахами, ящірками, зміями, гризунами), а також яйцями птахів, які гніздяться на землі; іноді — рослинами.
Парується в кінці березня — квітні. Тривалість вагітності і кількість виводків не встановлено. Виводки з 4 — 8 малят зустрічаються в кінці квітня — вересні. Статевозрілим стає у віці близько року.
Цікаво, що серце їжака б'ється зі швидкістю 200 ударів на хвилину, а під час зимової сплячки 20 ударів на хвилину .
Заходи охорони
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlk0THpJd01USXVYMU4wWVcxd1gyOW1YMEpsYkdGeWRYTmZNVGd0TWpBeE1pMHdOQzB3TmkxdE1TNXFjR2N2TWpBd2NIZ3RNakF4TWk1ZlUzUmhiWEJmYjJaZlFtVnNZWEoxYzE4eE9DMHlNREV5TFRBMExUQTJMVzB4TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Занесено до Червоної книги України (1980, 1994, 2009). Статус охорони — III категорія.
Колись, до зникнення з території України охоронявся в Українському степовому та Луганському природних заповідниках.
Розмноження у неволі: відловлені вагітні самиці у неволі народжували і вигодовували малят. У Київському зоопарку одержано три покоління їжаків вухатих (1989–1991 рр.).
Посилання
- Абелєнцев В. І., Підоплічко І. Г., Попов Б. М., 1956;
- Їжак вухатий (Червона книга) [ 28 листопада 2012 у Wayback Machine.]
- Загороднюк І., // Раритетна теріофауна та її охорона. — Луганськ, 2008. — С. 107–156. — (Праці Теріологічної школи, випуск 9).
- Крыжановский В. И. Жежерин В. П., 1979;
- , Баранова Г. И. Каталог млекопитающих СССР. Плиоцен — современность, 1981.
- Ronald M. Nowak. Walker's mammals of the world. — JHU Press, 1999. — Т. 2. — С. 178. — .
- Їжак вухатий (Hemiechinus auritus Gmelin, 1770) [Текст] : [монографія] / Шевченко С. М. ; за ред. проф. Гойчука А. Ф. — Житомир : Полісся, 2011. — 264 с. : рис., табл. — Бібліогр.: с. 228–262. — 300 экз. — .
![]() | Це незавершена стаття з теріології. Ви можете проєкту, виправивши або дописавши її. |
- Ballenger L. (1999). . Animal Diversity Web. Архів оригіналу за 4 грудня 2019. Процитовано 17.05.2020. (англ.)
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Yizhachok vuhatijHemiechinus auritusBiologichna klasifikaciyaDomen YaderniCarstvo TvariniTip HordoviKlas SsavciRyad Komahoyidni Insectivora Rodina yizhakovi Erinaceidae Rid HemiechinusVid Yizhachok vuhatijBinomialna nazvaErinaceus auritus Gmelin 1770Areal yizhaka vuhatogoPosilannyaVikishovishe Category Hemiechinus auritusVikividi Hemiechinus auritusEOL 1178685ITIS 633542MSOP 40607NCBI 217708 Yizhachok vuha tij abo yizhak vuhatij Hemiechinus auritus ssavec rodu Yizhachok Hemiechinus rodini yizhakovi Erinaceidae meshkanec stepovoyi smugi Yizhachok vuhatij zavdovzhki golova j tilo 120 270 mm hvist 10 50 mm vaga 340 g vuha dovshi polovini dovzhini golovi Taksonomichna harakteristikaOdin z dvoh vidiv rodu Yizhachok Hemiechinus yedinij vid cogo rodu u fauni Yevropi Odin z 2 vidiv rodini Erinaceidae u fauni Ukrayini U pracyah do I polovini XX st vid vidnosili do rodu Yizhak Erinaceus U skladi cogo vidu rozriznyayut dekilka pidvidiv zokrema Hemiechinus auritus albulus Hemiechinus auritus auritus Hemiechinus auritus aegyptius Hemiechinus auritus libycus Hemiechinus auritus megalotisPoshirennyaMapa poshirennya yizhachka vuhatogo v Ukrayini Areal ohoplyuye stepi ta pusteli Yevraziyi Peredkavkazzya Kavkaz Zakavkazzya Sered Aziya pivnichnu Afriku V Ukrayini vidmichenij kilkoma znahidkami na pivdni Doneckoyi ta v Luganskij oblasti Miscya perebuvannya stepovi miscevosti shili krejdyani vidslonennya yari Zustrichayetsya na pishanih borovih terasah Stan populyacij v UkrayiniChiselnist v Ukrayini neznachna Prichini zmini chiselnosti rozoryuvannya stepiv zastosuvannya pesticidiv tosho nayavnist vorogiv lisic thoriv kunic sov kanyuka Osoblivosti biologiyimolode yizhachenyayizhak bilocherevij dlya porivnyannya Vede nichnij sposib zhittya Zhive v norah yak timchasovi shovanki vikoristovuye yamki v zemli shilini mizh kaminnyam tosho Zi znizhennyam temperaturi povitrya staye maloruhlivim a pislya vipadannya snigu zalyagaye u zimovu splyachku 5 6 misyaciv Zhivitsya bezhrebetnimi i dribnimi hrebetnimi komahami yashirkami zmiyami grizunami a takozh yajcyami ptahiv yaki gnizdyatsya na zemli inodi roslinami Paruyetsya v kinci bereznya kvitni Trivalist vagitnosti i kilkist vivodkiv ne vstanovleno Vivodki z 4 8 malyat zustrichayutsya v kinci kvitnya veresni Statevozrilim staye u vici blizko roku Cikavo sho serce yizhaka b yetsya zi shvidkistyu 200 udariv na hvilinu a pid chas zimovoyi splyachki 20 udariv na hvilinu Zahodi ohoroniYizhachok na poshtovij marci Bilorusi Zaneseno do Chervonoyi knigi Ukrayini 1980 1994 2009 Status ohoroni III kategoriya Kolis do zniknennya z teritoriyi Ukrayini ohoronyavsya v Ukrayinskomu stepovomu ta Luganskomu prirodnih zapovidnikah Rozmnozhennya u nevoli vidlovleni vagitni samici u nevoli narodzhuvali i vigodovuvali malyat U Kiyivskomu zooparku oderzhano tri pokolinnya yizhakiv vuhatih 1989 1991 rr PosilannyaAbelyencev V I Pidoplichko I G Popov B M 1956 Yizhak vuhatij Chervona kniga 28 listopada 2012 u Wayback Machine Zagorodnyuk I Raritetna teriofauna ta yiyi ohorona Lugansk 2008 S 107 156 Praci Teriologichnoyi shkoli vipusk 9 Kryzhanovskij V I Zhezherin V P 1979 Baranova G I Katalog mlekopitayushih SSSR Pliocen sovremennost 1981 Ronald M Nowak Walker s mammals of the world JHU Press 1999 T 2 S 178 ISBN 0801857899 Yizhak vuhatij Hemiechinus auritus Gmelin 1770 Tekst monografiya Shevchenko S M za red prof Gojchuka A F Zhitomir Polissya 2011 264 s ris tabl Bibliogr s 228 262 300 ekz ISBN 978 966 655 579 6 Ce nezavershena stattya z teriologiyi Vi mozhete dopomogti proyektu vipravivshi abo dopisavshi yiyi Ballenger L 1999 Animal Diversity Web Arhiv originalu za 4 grudnya 2019 Procitovano 17 05 2020 angl