Вільгельм (Гільєм, Гійом, Гільйом) IX Трубадур (окс. Guilhem IX le Troubadour de Peiteus d'Aquitaine, фр. Guillaume IX le Troubadour; 22 жовтня 1071-10 лютого 1126) — герцог Аквітанії та Гасконії у 1086—1127 роках, граф Пуатьє у 1086—1127 роках (як Вільгельм VII), граф Тулузи у 1098—1100 та 1110—1120 роках (як Вільгельм V). також відомий як поет-трубадур, за що отримав своє прізвисько. «Перший трубадур» Прованса. Іноді його називають Франсуа Війоном XII ст.
Вільгельм IX | |
---|---|
окс. Guilhem IX de Peiteus | |
![]() | |
Народився | 22 жовтня 1071 |
Помер | 10 лютого 1127 Пуатьє |
Поховання | d |
Країна | ![]() |
Діяльність | трубадури, поет, письменник, композитор, воїн |
Знання мов | d[1] |
Учасник | d |
Напрямок | d і музика середньовіччя |
Титул | герцог Аквітанії |
Термін | 1086—1127 роки |
Попередник | Вільгельма VIII |
Наступник | Вільгельма X |
Конфесія | католицтво |
Рід | Рамнульфіди |
Батько | Вільгельма VIII |
Мати | Ґільдегарда Бургундська |
Брати, сестри | d, d і d |
У шлюбі з | Ерменгарда Анжуйська |
Діти | 2 сина і 1 донька |
|
Життєпис
Молоді роки
Походив з династії Рамнульфідів. Народився 22 жовтня 1071. Син Вільгельма VIII, герцога Аквітанії та Гасконі, графа Пуатьє, й Ґільдегарди (доньки Роберта I, герцога Бургундії). Народження спадкоємця стало причиною великого свята при Аквітанському дворі, але він вважався незаконнонародженим через попередні розлучення батька і кровне споріднення між батьками. Незабаром Вільгельм VIII здійснив паломництво до Риму і домігся папського затвердження свого третього шлюбу і легітимізації спадкоємця.
Герцог Аквітанії
Вільгельм успадкував герцогство у віці п'ятнадцяти років після смерті батька. В 1088 році у віці шістнадцяти років Гільйом одружився з дочкою Фулька IV Ірменгардою, на думку сучасників, красивою і добре освіченою жінкою. Але Ірменгарда була неврівноваженою, примхливою, легко переходила від радості до смутку. Вона могла після подружньої сварки піти до монастиря, потім, наче й не було нічого, раптово з'явитися при дворі. Так як вона була нездатна зачати дитину, Гільйом відправив її до батька в 1091 році і розірвав шлюб.
Невдовзі стикнувся з численними повстання феодалів: Ебле де Шатільйона, Бозона да ла Марша, Гі VI Лузіньяна, Вільгельма Талаферрона, графа Ангулема. У 1091 році Вільгельм IX завдав ворогам поразки, в одній з битв загинув Бозон дела Марша, в результаті чого між його союзниками почалася боротьба за графство Ла Марш. Ще 1090 року анульовано шлюб з першою дружиною. 1093 року герцог втрутився у боротьбу, захопивши частину володіння Партене.
1094 року пошлюбив доньку Вільгельма IV, графа Тулузи.
В 1095 запросив папу Урбана II провести Різдво при його дворі. Папа закликав його взяти участь в першому хрестовому поході, але Гільйом був більш зацікавлений у використанні відсутності учасника походу Раймунда IV Тулузького, дядька Філіпи, його дружини. Гільйом захопив Тулузу в 1098 році, за це йому загрожувало відлучення від церкви. 1099 року сприяв заснуванню абатства Фонтевро.
Хрестовий похід
Почасти через бажання примиритися з церковною владою, а почасти з бажання побачити світ, він взяв участь в Хрестовому поході 1101. Для того, щоб отримати кошти на це підприємство, Гільйом був змушений повернути Тулузу Бертрану, сину Раймунда IV.
Відправився в Святу землю через Німеччину, Балкани і Константинополь в 1101 і залишався там до наступного року. Він брав участь в основних боях в Анатолії і часто терпів поразки. На початку вересня 1101 його воїни потрапили у засідку, зроблену султаном Іконії — Килич-Арсланом I, були оточені і розбиті при Гераклеї. Супроводжувала їх маркграфиня Іда Австрійська, яка зникла. Гільйом ледь врятувався, і, згідно з повідомленням Ордеріка Віталія, прибув в Антіохію з шістьма людьми свити.
Боротьба з феодалами
У жовтні 1102 року повернувся до Пуатьє. Перші роки доклав зусилля для відновлення фінансових втрат в результаті походу. 1104 року втрутився у боротьбу між Анжуйським графом Багатим і його батьком Жоффруа IV, а потім сином Фулько V Молодим (1092-1144), родичами першої дружини. Зумів зайняти прикордоння з Анжу, а 1106 року, коли Фулько IV став новим Анжуйським графом, то отримав від нього замки в області Мірабо, чим захистив кордон графства Пуатьє. Протягом 1108—1109 року виступив проти роду Лузіньян, які грабували монастирські землі Сен-Максен.
В 1104 Гільйом надав підтримку бенедиктинському абатству Фонтевро. Основне будівництво в монастирі велося в 1110-1119 роках.
Граф Тулузи
В 1110 році, в період малолітства Альфонса Журдена, другого кузена Філіпи, Гільйом IX знову захопив землі графства Тулуза, але після десятирічної війни в 1120 року змушений був від них відмовитися.
Вільгельм IX два рази відлучався від церкви і обидва рази повертався в її лоно. Перший раз він був відлучений в 1114 році за підозрою в порушенні церковних податкових пільг. Коли єпископ Пуатьє П'єр II вимовляв анафему герцогу, той вийняв меч і з лайкою пообіцяв убити його, якщо не отримає відпущення гріхів. Єпископ, схиливши голову, завершив читання. За свідченням сучасників, Гільйом майже готовий був завдати удару, але передумав, сказавши: «Я ненавиджу вас настільки, що не хочу відправляти в рай».
Вдруге Вільгельм був відлучений за викрадення віконтеси Амоберги де Л'Іль-Бушар (у віршах він називав її Данжероса), дружини свого васала . Викрадення було скоєно при повній згоді дами. Гільйом поселив її у вежі Мальбергіон в своєму замку в Пуатьє (звідси віконтеса отримала ім'я Ла Мальбергіон), а її портрет наказав намалювати на своєму щиті.
Дружина Вільгельма IX Філіпа вдалася до допомоги папського легата, але герцог навідріз відмовився розлучитися з коханкою. Принижена Філіпа віддалилася в 1116 році в абатство Фонтевро, де знаходилася також перша дружина Гільйома . 28 листопада 1118 Філіппа померла в абатстві Фонтевро. після цього становище Вільгельма IX в графстві тулузькому значно погіршилося. 1119 року він втратив місто Тулуза.
Останні роки
Стосунки між герцогом і його сином Вільгельмом також були напруженими. Але малоймовірно, що це був результат сварки Вільгельма IX з дружиною через віконтесу, і що молодший Гільйом підняв повстання проти батька, як стверджував Ральф де дискет. Інші джерела категорично відкидають подібне припущення. Ральф де Дисето повідомляє, що повстання почалося в 1113 році, коли майбутньому Вільгельму X було тринадцять років, а зв'язок його батька з Данжероссою ще не почався. Батько і син помирилися після укладення в 1121 році шлюбу між молодим Вільгельмом і , дочки Данжеросси від Аймері, віконта де Шательро.
Після смерті Філіпи Ірменгарда прибула до двору Пуатьє, заявивши, що саме вона є герцогинею Аквитанською. Імовірно це була помста за жорстоке поводження чоловіка. У жовтні 1119 вона звернулася до папи Калікста II, зажадавши нового відлучення для Вільгельма, вигнання Данжеросси з герцогського палацу і відновлення себе в правах законної дружини. Папа відмовився задовольнити її домагання, проте Ірменгарда ще кілька років докучала Вільгельму.
З 1119 по 1123 Вільгельм IX в союзі з королем Арагона Альфонсо I і племінником по сестрі воював проти сарацинів, відстоюючи нову столицю Сарагосу. Між 1120 і 1123 роками Гільйом вступив в союз з Королівством Кастилії і Леона. Аквітанські війська воювали з кастильцями за взяття Кордови. В цей час послабилася його влада в Оверні, де місцеві єпископи зверталися по допомогу до Людовика VI, короля Франції. До 1123 року втратив усі володіння в графстві Тулузькому, окрім графств Перігор і Ажан.
Вільгельм IX мав репутацію посереднього державного діяча. Можливо, що при такому способі життя тільки протекція троюрідного брата — папи римського Калікста II сприяла зняттю другого церковного відлучення з Вільгельм IX.
Похований у соборі Монтьєрнеф міста Пуатьє.
Шлюб та діти
1-ша дружина з 1089, позлучення в 1090: Ірменгарда Анжуйська (1068—1 червня 1146), дочка , .
2-га дружина з 1094, розлучення в 1115: Філіпа Тулузька (пом. 28 листопада 1117), дочка Гільйома IV, графа Тулузи. Діти:
- Гільйом X Святий (1099—9 квітня 1137), герцог Аквітанії і граф Пуатьє з 1026.
- ; 1-й чоловік з 1117 — (пом. 1127), ; 2-й чоловік з 1135 — Раміро II Чернець (1075 — 16 серпня 1157), король Арагона.
- Філіпа; чоловік — Елія IV де Талейран (пом. після 1131), граф де Перігор.
- чотири дочки.
Позашлюбні зв'язки: Амоберга де Л'Іль-Бушар (на прізвисько Данжероса), дружина , . Діти:
- Раймунд де Пуатьє (1099/1115, Аквітанія — 29 червня 1149), по праву дружини з 1136 року.
- Генріх де Пуатьє (пом. після 1132), .
- Аделаїда де Пуатьє; чоловік — Рауль де Фай.
- Сибілла де Пуатьє (пом. бл. 1134), абатиса Сента.
Творчість
Хронологічно перший з відомих трубадурів, Гільйом Аквітанський вважається родоначальником не тільки провансальської, а й європейської поезії. Життєпис XIII століття повідомляє, що: «Граф Пуатьє був одним із самих куртуазних людей на світі, і одним із самих великих обманців дам, і був він добрим лицарем, галантним і щедрим; і добре складав і співав…». До нас дійшло одинадцять віршів, написаних ним на мові ок: шість бешкетних «кансон», чотири куртуазних «кансони» і що стоїть особняком «покаянна пісня». Дослідники творчості Гільйома Аквітанського відзначають поетичну досконалість віршів і їх яскраву індивідуальність.
Примітки
- Bibliothèque nationale de France Record #11886486f // BnF catalogue général — Paris: BnF.
- . Архів оригіналу за 7 грудня 2013. Процитовано 16 серпня 2014.
- Цит. по: Песни трубадуров.— М.: Наука, 1979, с. 204
Література
- Ґійом д'Аквитан. Канцона. Я напишу нову канцону / Сад божественних поезій. Переклад Всеволода Ткаченка. К.: Видавничий центр "Просвіта", 2011. - С. 7—9.
- Бретон Ги История любви в истории Франции. — М., Крон-Пресс, 1993 (рос.)
- Декс Пьер Семь веков романа. — М., Иност. литература, 1962 (рос.)
- Жизнеописания трубадуров. — М., 1993 (рос.)
- Прекрасная дама. Из средневековой лирики. — М., Московский рабочий, 1984 (рос.)
- Песни трубадуров. — М.: Наука, 1979. — С. 26—29, 204—205 (рос.)
- Поэзия трубадуров. Поэзия миннезингеров. Поэзия вагантов. — М., 1974. — С. 38-39 (рос.)
- Федоров-Давыдов А. А. Крестовые походы. — АСТ-Москва, 2008 (рос.)
- Harvey, Ruth E. The wives of the 'first troubadour', Duke William IX of Aquitaine (Journal of Medieval History), 1993
Посилання
- DUKES OF AQUITAINE, COMTES de POITOU 902-1137. Foundation for Medieval Genealogy (англ.). Архів оригіналу за 31 січня 2011. Процитовано 1 вересня 2009.
- Елена Сизова. Алиенора де Пуату Аквитанская и ее семья как создатели европейской куртуазности. Историко-искусствоведческий портал "Монсальват". Архів оригіналу за 23 серпня 2011. Процитовано 30 липня 2010.
- Елена Сизова Гильем IX Трубадур де Пуатье Аквитанский — родоначальник трубадуров. Короли-поэты [ 25 грудня 2015 у Wayback Machine.]
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Вільгельм IX Трубадур |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Vilgelm Gilyem Gijom Giljom IX Trubadur oks Guilhem IX le Troubadour de Peiteus d Aquitaine fr Guillaume IX le Troubadour 22 zhovtnya 1071 10 lyutogo 1126 gercog Akvitaniyi ta Gaskoniyi u 1086 1127 rokah graf Puatye u 1086 1127 rokah yak Vilgelm VII graf Tuluzi u 1098 1100 ta 1110 1120 rokah yak Vilgelm V takozh vidomij yak poet trubadur za sho otrimav svoye prizvisko Pershij trubadur Provansa Inodi jogo nazivayut Fransua Vijonom XII st Vilgelm IXoks Guilhem IX de PeiteusNarodivsya22 zhovtnya 1071 10711022 Pomer10 lyutogo 1127 PuatyePohovannyadKrayina Akvitanske gercogstvoDiyalnisttrubaduri poet pismennik kompozitor voyinZnannya movd 1 UchasnikdNapryamokd i muzika serednovichchyaTitulgercog AkvitaniyiTermin1086 1127 rokiPoperednikVilgelma VIIINastupnikVilgelma XKonfesiyakatolictvoRidRamnulfidiBatkoVilgelma VIIIMatiGildegarda BurgundskaBrati sestrid d i dU shlyubi zErmengarda AnzhujskaDiti2 sina i 1 donka Mediafajli u VikishovishiZhittyepisMolodi roki Pohodiv z dinastiyi Ramnulfidiv Narodivsya 22 zhovtnya 1071 Sin Vilgelma VIII gercoga Akvitaniyi ta Gaskoni grafa Puatye j Gildegardi donki Roberta I gercoga Burgundiyi Narodzhennya spadkoyemcya stalo prichinoyu velikogo svyata pri Akvitanskomu dvori ale vin vvazhavsya nezakonnonarodzhenim cherez poperedni rozluchennya batka i krovne sporidnennya mizh batkami Nezabarom Vilgelm VIII zdijsniv palomnictvo do Rimu i domigsya papskogo zatverdzhennya svogo tretogo shlyubu i legitimizaciyi spadkoyemcya Gercog Akvitaniyi Vilgelm uspadkuvav gercogstvo u vici p yatnadcyati rokiv pislya smerti batka V 1088 roci u vici shistnadcyati rokiv Giljom odruzhivsya z dochkoyu Fulka IV Irmengardoyu na dumku suchasnikiv krasivoyu i dobre osvichenoyu zhinkoyu Ale Irmengarda bula nevrivnovazhenoyu primhlivoyu legko perehodila vid radosti do smutku Vona mogla pislya podruzhnoyi svarki piti do monastirya potim nache j ne bulo nichogo raptovo z yavitisya pri dvori Tak yak vona bula nezdatna zachati ditinu Giljom vidpraviv yiyi do batka v 1091 roci i rozirvav shlyub Nevdovzi stiknuvsya z chislennimi povstannya feodaliv Eble de Shatiljona Bozona da la Marsha Gi VI Luzinyana Vilgelma Talaferrona grafa Angulema U 1091 roci Vilgelm IX zavdav vorogam porazki v odnij z bitv zaginuv Bozon dela Marsha v rezultati chogo mizh jogo soyuznikami pochalasya borotba za grafstvo La Marsh She 1090 roku anulovano shlyub z pershoyu druzhinoyu 1093 roku gercog vtrutivsya u borotbu zahopivshi chastinu volodinnya Partene 1094 roku poshlyubiv donku Vilgelma IV grafa Tuluzi V 1095 zaprosiv papu Urbana II provesti Rizdvo pri jogo dvori Papa zaklikav jogo vzyati uchast v pershomu hrestovomu pohodi ale Giljom buv bilsh zacikavlenij u vikoristanni vidsutnosti uchasnika pohodu Rajmunda IV Tuluzkogo dyadka Filipi jogo druzhini Giljom zahopiv Tuluzu v 1098 roci za ce jomu zagrozhuvalo vidluchennya vid cerkvi 1099 roku spriyav zasnuvannyu abatstva Fontevro Hrestovij pohid Pochasti cherez bazhannya primiritisya z cerkovnoyu vladoyu a pochasti z bazhannya pobachiti svit vin vzyav uchast v Hrestovomu pohodi 1101 Dlya togo shob otrimati koshti na ce pidpriyemstvo Giljom buv zmushenij povernuti Tuluzu Bertranu sinu Rajmunda IV Vidpravivsya v Svyatu zemlyu cherez Nimechchinu Balkani i Konstantinopol v 1101 i zalishavsya tam do nastupnogo roku Vin brav uchast v osnovnih boyah v Anatoliyi i chasto terpiv porazki Na pochatku veresnya 1101 jogo voyini potrapili u zasidku zroblenu sultanom Ikoniyi Kilich Arslanom I buli otocheni i rozbiti pri Gerakleyi Suprovodzhuvala yih markgrafinya Ida Avstrijska yaka znikla Giljom led vryatuvavsya i zgidno z povidomlennyam Orderika Vitaliya pribuv v Antiohiyu z shistma lyudmi sviti Borotba z feodalami U zhovtni 1102 roku povernuvsya do Puatye Pershi roki doklav zusillya dlya vidnovlennya finansovih vtrat v rezultati pohodu 1104 roku vtrutivsya u borotbu mizh Anzhujskim grafom Bagatim i jogo batkom Zhoffrua IV a potim sinom Fulko V Molodim 1092 1144 rodichami pershoyi druzhini Zumiv zajnyati prikordonnya z Anzhu a 1106 roku koli Fulko IV stav novim Anzhujskim grafom to otrimav vid nogo zamki v oblasti Mirabo chim zahistiv kordon grafstva Puatye Protyagom 1108 1109 roku vistupiv proti rodu Luzinyan yaki grabuvali monastirski zemli Sen Maksen V 1104 Giljom nadav pidtrimku benediktinskomu abatstvu Fontevro Osnovne budivnictvo v monastiri velosya v 1110 1119 rokah Graf Tuluzi V 1110 roci v period malolitstva Alfonsa Zhurdena drugogo kuzena Filipi Giljom IX znovu zahopiv zemli grafstva Tuluza ale pislya desyatirichnoyi vijni v 1120 roku zmushenij buv vid nih vidmovitisya Vilgelm IX dva razi vidluchavsya vid cerkvi i obidva razi povertavsya v yiyi lono Pershij raz vin buv vidluchenij v 1114 roci za pidozroyu v porushenni cerkovnih podatkovih pilg Koli yepiskop Puatye P yer II vimovlyav anafemu gercogu toj vijnyav mech i z lajkoyu poobicyav ubiti jogo yaksho ne otrimaye vidpushennya grihiv Yepiskop shilivshi golovu zavershiv chitannya Za svidchennyam suchasnikiv Giljom majzhe gotovij buv zavdati udaru ale peredumav skazavshi Ya nenavidzhu vas nastilki sho ne hochu vidpravlyati v raj Vdruge Vilgelm buv vidluchenij za vikradennya vikontesi Amobergi de L Il Bushar u virshah vin nazivav yiyi Danzherosa druzhini svogo vasala Vikradennya bulo skoyeno pri povnij zgodi dami Giljom poseliv yiyi u vezhi Malbergion v svoyemu zamku v Puatye zvidsi vikontesa otrimala im ya La Malbergion a yiyi portret nakazav namalyuvati na svoyemu shiti Druzhina Vilgelma IX Filipa vdalasya do dopomogi papskogo legata ale gercog navidriz vidmovivsya rozluchitisya z kohankoyu Prinizhena Filipa viddalilasya v 1116 roci v abatstvo Fontevro de znahodilasya takozh persha druzhina Giljoma 28 listopada 1118 Filippa pomerla v abatstvi Fontevro pislya cogo stanovishe Vilgelma IX v grafstvi tuluzkomu znachno pogirshilosya 1119 roku vin vtrativ misto Tuluza Ostanni roki Stosunki mizh gercogom i jogo sinom Vilgelmom takozh buli napruzhenimi Ale malojmovirno sho ce buv rezultat svarki Vilgelma IX z druzhinoyu cherez vikontesu i sho molodshij Giljom pidnyav povstannya proti batka yak stverdzhuvav Ralf de disket Inshi dzherela kategorichno vidkidayut podibne pripushennya Ralf de Diseto povidomlyaye sho povstannya pochalosya v 1113 roci koli majbutnomu Vilgelmu X bulo trinadcyat rokiv a zv yazok jogo batka z Danzherossoyu she ne pochavsya Batko i sin pomirilisya pislya ukladennya v 1121 roci shlyubu mizh molodim Vilgelmom i dochki Danzherossi vid Ajmeri vikonta de Shatelro Pislya smerti Filipi Irmengarda pribula do dvoru Puatye zayavivshi sho same vona ye gercogineyu Akvitanskoyu Imovirno ce bula pomsta za zhorstoke povodzhennya cholovika U zhovtni 1119 vona zvernulasya do papi Kaliksta II zazhadavshi novogo vidluchennya dlya Vilgelma vignannya Danzherossi z gercogskogo palacu i vidnovlennya sebe v pravah zakonnoyi druzhini Papa vidmovivsya zadovolniti yiyi domagannya prote Irmengarda she kilka rokiv dokuchala Vilgelmu Z 1119 po 1123 Vilgelm IX v soyuzi z korolem Aragona Alfonso I i pleminnikom po sestri voyuvav proti saraciniv vidstoyuyuchi novu stolicyu Saragosu Mizh 1120 i 1123 rokami Giljom vstupiv v soyuz z Korolivstvom Kastiliyi i Leona Akvitanski vijska voyuvali z kastilcyami za vzyattya Kordovi V cej chas poslabilasya jogo vlada v Overni de miscevi yepiskopi zvertalisya po dopomogu do Lyudovika VI korolya Franciyi Do 1123 roku vtrativ usi volodinnya v grafstvi Tuluzkomu okrim grafstv Perigor i Azhan Vilgelm IX mav reputaciyu poserednogo derzhavnogo diyacha Mozhlivo sho pri takomu sposobi zhittya tilki protekciya troyuridnogo brata papi rimskogo Kaliksta II spriyala znyattyu drugogo cerkovnogo vidluchennya z Vilgelm IX Pohovanij u sobori Montyernef mista Puatye Shlyub ta diti1 sha druzhina z 1089 pozluchennya v 1090 Irmengarda Anzhujska 1068 1 chervnya 1146 dochka 2 ga druzhina z 1094 rozluchennya v 1115 Filipa Tuluzka pom 28 listopada 1117 dochka Giljoma IV grafa Tuluzi Diti Giljom X Svyatij 1099 9 kvitnya 1137 gercog Akvitaniyi i graf Puatye z 1026 1 j cholovik z 1117 pom 1127 2 j cholovik z 1135 Ramiro II Chernec 1075 16 serpnya 1157 korol Aragona Filipa cholovik Eliya IV de Talejran pom pislya 1131 graf de Perigor chotiri dochki Pozashlyubni zv yazki Amoberga de L Il Bushar na prizvisko Danzherosa druzhina Diti Rajmund de Puatye 1099 1115 Akvitaniya 29 chervnya 1149 po pravu druzhini z 1136 roku Genrih de Puatye pom pislya 1132 Adelayida de Puatye cholovik Raul de Faj Sibilla de Puatye pom bl 1134 abatisa Senta TvorchistHronologichno pershij z vidomih trubaduriv Giljom Akvitanskij vvazhayetsya rodonachalnikom ne tilki provansalskoyi a j yevropejskoyi poeziyi Zhittyepis XIII stolittya povidomlyaye sho Graf Puatye buv odnim iz samih kurtuaznih lyudej na sviti i odnim iz samih velikih obmanciv dam i buv vin dobrim licarem galantnim i shedrim i dobre skladav i spivav Do nas dijshlo odinadcyat virshiv napisanih nim na movi ok shist beshketnih kanson chotiri kurtuaznih kansoni i sho stoyit osobnyakom pokayanna pisnya Doslidniki tvorchosti Giljoma Akvitanskogo vidznachayut poetichnu doskonalist virshiv i yih yaskravu individualnist PrimitkiBibliotheque nationale de France Record 11886486f BnF catalogue general Paris BnF d Track Q90d Track Q193563d Track Q15222191 Arhiv originalu za 7 grudnya 2013 Procitovano 16 serpnya 2014 Cit po Pesni trubadurov M Nauka 1979 s 204LiteraturaGijom d Akvitan Kancona Ya napishu novu kanconu Sad bozhestvennih poezij Pereklad Vsevoloda Tkachenka K Vidavnichij centr Prosvita 2011 S 7 9 Breton Gi Istoriya lyubvi v istorii Francii M Kron Press 1993 ros Deks Per Sem vekov romana M Inost literatura 1962 ros Zhizneopisaniya trubadurov M 1993 ros Prekrasnaya dama Iz srednevekovoj liriki M Moskovskij rabochij 1984 ros Pesni trubadurov M Nauka 1979 S 26 29 204 205 ros Poeziya trubadurov Poeziya minnezingerov Poeziya vagantov M 1974 S 38 39 ros Fedorov Davydov A A Krestovye pohody AST Moskva 2008 ros Harvey Ruth E The wives of the first troubadour Duke William IX of Aquitaine Journal of Medieval History 1993PosilannyaDUKES OF AQUITAINE COMTES de POITOU 902 1137 Foundation for Medieval Genealogy angl Arhiv originalu za 31 sichnya 2011 Procitovano 1 veresnya 2009 Elena Sizova Alienora de Puatu Akvitanskaya i ee semya kak sozdateli evropejskoj kurtuaznosti Istoriko iskusstvovedcheskij portal Monsalvat Arhiv originalu za 23 serpnya 2011 Procitovano 30 lipnya 2010 Elena Sizova Gilem IX Trubadur de Puate Akvitanskij rodonachalnik trubadurov Koroli poety 25 grudnya 2015 u Wayback Machine Vikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Vilgelm IX Trubadur