Анто́ніо Лучіо (Лучо, Лючіо) Віва́льді (італ. Antonio Lucio Vivaldi; 4 березня 1678, Венеція, Венеційська республіка — 28 липня 1741, Відень, Габсбурзька монархія) — італійський композитор, скрипаль-віртуоз, римо-католицький священник, автор більш як сорока опер, кантат, ораторій, творець жанру сольного інструментального концерту. Вважається одним з композиторів, що почали розвивати музику барокового стилю до класицизму. За життя отримав широке визнання по всій Європі. Майстер ансамблево-оркестрового концерту — кончерто гроссо. Вівальді в основному відомий завдяки своїм інструментальним концертам, особливо для скрипки. Одними з найвідоміших його робіт є чотири концерти для скрипки «Чотири пори року», що входять до циклу [en]».
Антоніо Вівальді | |
---|---|
італ. Antonio Lucio Vivaldi | |
Основна інформація | |
Повне ім'я | Антоніо Лучіо Вівальді |
Дата народження | 4 березня 1678 |
Місце народження | Венеція, Венеційська республіка |
Дата смерті | 28 липня 1741 (63 роки) |
Місце смерті | Відень, Габсбурзька монархія |
Поховання | Відень |
Роки активності | 1685 — 1741 |
Громадянство | ![]() |
Віросповідання | римо-католик[d] |
Професія | композитор, віолончеліст |
Вчителі | d[1] і Джованні Легренці[1] |
Відомі учні | Йоган Ґеорґ Пізендель, d, d і d[2] |
Інструменти | скрипка, віола д'амур |
Жанр | класична музика |
Заклад | d[2], Філіп Гессен-Дармштадтський[2] і d[2] |
Батько | d[3] |
Мати | d |
Автограф | ![]() |
Багато з його композицій написані для жіночого музичного ансамблю при монастирі лікарні милосердя «Оспедале делла П'єта» (італ. Ospedale della Pietà), де він був висвячений в сан католицького священника і працював в періоди з 1703 по 1715 і з 1723 по 1740 роки. Також мали успіх пишні постановки опер Вівальді у Венеції, Мантуї і Відні. Після зустрічі з імператором Карлом VI Вівальді переїхав до Відня, сподіваючись на просування по службі. Однак імператор помер незабаром після прибуття Вівальді, а сам композитор помер менш ніж через рік в злиднях і був забутий аж до ХХ ст.
Життєпис
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlZtTDBOb2FXVnpZVjlrYVY5VFlXNWZSMmx2ZG1GdWJtbGZhVzVmUW5KaFoyOXlZVjh0WDFabGJtVjZhV0V1YW5Cbkx6STFNSEI0TFVOb2FXVnpZVjlrYVY5VFlXNWZSMmx2ZG1GdWJtbGZhVzVmUW5KaFoyOXlZVjh0WDFabGJtVjZhV0V1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Походження
Антоніо Вівальді народився 4 березня 1678 року у Венеції, на той час столиці Венеційської республіки. До середини XX століття дослідниками біографії Вівальді називались різні дати народження. Виявлені у 1963 році англійським вченим Еріком Полом (англ. Eric Paul) записи церковної парафії Святого Іоанна Предтечі (Церква Сан-Джованні ін Брагора, район Кастелло) дозволили остаточно встановити дату народження композитора. Він був хрещений відразу ж після народження вдома акушеркою, яка переконала всіх, що життя немовляти було в небезпеці. Хоча невідомо напевно, але настільки швидке хрещення дитини, швидше за все, було пов'язане або з його слабким здоров'ям, або із землетрусом, якого зазнало місто того дня. Під враженням від землетрусу мати Вівальді одразу визначила майбутнє сина як священника. Офіційне хрещення Вівальді у церкві відбулося два місяці по тому.
Далекі предки Антоніо були шанованими людьми у Брешії, де у 1655 році народився і батько композитора, Джованні Баттіста (1655—1736). У десятирічному віці Джованні перебрався з матір'ю до Венеції, де навчався перукарському ремеслу. В ті часи в італійських цирульнях для заняття вільного часу клієнтів, зазвичай тримали різноманітні музичні інструменти. Джованні час від часу музикував на скрипці а згодом, повністю присвятив себе музиці.
У 1677 році Джованні оженився на Каміллі Калікчіо (1655—1728) і рік по тому у них народжується син — Антоніо. Згідно з церковними записами, у Антоніо було три сестри — Маргарита Габріела, Сесілія Марія та Жанетта Анна, і два брати — Бонавентура Томасо та Франческо Гаетано, котрі продовжили справу батька й стали невдовзі цирульниками.
У 1685 році ім'я Джованні Баттісти значилось у списку засновників музичного співтовариства «Sovvegno dei musicisti de Santa Cecilia», директором якого був відомий композитор, автор низки опер Джованні Легренці. Згодом Джованні став головним скрипалем в капелі собору Святого Марка. Примітно, що в ті роки повне ім'я Джованні Вівальді значилося як Джованні Баттіста Россі. У 1689 році було зроблено постановку опери під назвою «La Fedeltà sfortunata», що була написана Джованні Баттіста Россі, з чого можна допускати, що батько Вівальді також був композитором.
Дитячі та юнацькі роки (1678—1703)
Про дитячі та юнацькі роки композитора та його музичну освіту є мало відомостей. Ймовірно, саме батько і став його першим музичним наставником, навчивши грі на скрипці, до якої юний композитор долучився з десяти років, і вже у 1689—1692 роках підміняв батька в капелі собору Святого Марка через його часті поїздки за межі Венеції.
Згідно з деякими джерелами, Антоніо навчався теорії музики та композиції у Джованні Легренці, але з урахуванням того, що Легренці помер у 1690 році, багато дослідників цей факт наставництва ставлять під сумнів. Хоча люксембурзький учений Волтер Колнедер відзначив вплив стилю Легренці уже в одній з перших композиторських робіт Вівальді — «Laetatus sum…» («Будемо радіти…»), написаній ним у 1691 році у віці тринадцяти років. Віртуозна гра на скрипці та відлуння у ранніх творах Антоніо музичного стилю відомого римського скрипаля Арканджело Кореллі стали причиною допущень, що, можливо, Антоніо навчався грі на скрипці у цього маестро. Однак наразі відсутні явні докази, що підтверджують це, і часова хронологія дат церковної служби Антоніо не збігається з датою ймовірного його навчання у 1703 році в Римі.
Здоров'я Вівальді було слабким — такі симптоми як «strettezza di Petto» («тиснява в грудях»), були інтерпретовані як форма астми. Хоча це й не заважало йому навчатись грі на скрипці, творити, а також брати участь в музичних заходах, але все ж не давало можливості грати на духових інструментах.
Молоді роки (1704—1712)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk0wTDA5emNHVmtZV3hsWDJSbGJHeGhYMUJwWlhRbFF6TWxRVEF1YW5Cbkx6STFNSEI0TFU5emNHVmtZV3hsWDJSbGJHeGhYMUJwWlhRbFF6TWxRVEF1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Служба батька в церковному соборі і контакти з духовенством вплинули на вибір подальшої кар'єри юного Антоніо. Він вирішив стати священником, і це цілком зрозуміло, тому що в Італії тих часів було звичною справою суміщення духовної та музичної кар'єр. У 1703 році Вівальді став священником, його прозвали «Червоним (Рудим) Священиком» (італ. Il prette rosso), можливо через його руде волосся, яке він успадкував від батька. Незабаром після свого висвячення у 1704 році, він отримав послаблення у проведенні Святої Меси через поганий стан здоров'я. Вівальді провів месу як священник лише декілька разів, після чого покинув свої обов'язки в церкві, хоча й залишився при цьому священнослужителем.
У вересні 1703 року Вівальді став вчителем скрипки (італ. maestro di violino) у сирітському притулку для дівчат [it]» у Венеції. Будучи, в першу чергу, відомим композитором, Вівальді в той же час вважався винятковим за виконавською віртуозністю скрипалем. Вівальді було лише 25 років, коли він почав працювати в «Шпиталі милосердя». Саме там він написав більшість своїх великих творів протягом наступних тридцяти років. У Венеції працювали чотири аналогічних заклади. Їх метою було дати притулок та освіту дітям, покинутих батьками, а також, сиротам. Ці заклади фінансувались коштом Республіки. Хлопчики опановували торговельне ремесло і у віці 15 років мали покинути заклад. Дівчатка отримували музичну освіту, а найталановитіші залишались і ставали учасницями відомого оркестру та хору при «Шпиталі милосердя».
Вівальді писав концерти, кантати, а також вокальну музику на біблійні тексти для учнів. Кількість цих різноманітних творів перевищує 60: до них належать сольні співи і великомасштабні хорові твори для солістів, хору та оркестру. У 1704 році Вівальді до своїх обов'язків учителя скрипки отримав також обов'язки вчителя гри на альті. Положення маестро ді Коро, які були прийняті в свій час Вівальді, вимагали багато часу і праці. Він повинен був складати нову ораторію або концерт до кожного свята, а також навчати сиріт теорії музики та грі на певних інструментах.
Відносини Вівальді з радою директорів «Шпиталю милосердя» часто були напруженими. Рада щороку влаштовувала голосування, чи залишати його на роботі вчителем. Голосування рідко проходили одностайно; і у 1709 році його не підтримали. Через рік після служби позаштатним музикантом рада «Шпиталю милосердя» одноголосно ухвалила рішення повернути композитора назад (1711). За час річної відсутності Вівальді у раді усвідомили важливість його ролі. У 1716 році він був призначений музичним керівником «Шпиталю милосердя» і став відповідальним за всю музичну діяльність установи.
У 1705 році видавництво Джузеппе Сала у Венеції опублікувало збірку його 12 сонат, позначених опусом 1. У подальші роки Вівальді не раз звертався до жанру сонати для одного та декількох інструментів. Другий опус Вівальді, опублікований у Венеції видавництвом Бортолі у 1709 році, містив 12 сонат для скрипки із супроводом чембало (італійська назва клавесина). У 1706 році відбувся перший публічний виступ Вівальді у палаці французького посольства. Імена віртуозних скрипалів, батька і сина Вівальді, згадуються і у виданні «Путівника по Венеції», підготовленого італійським картографом Вінченцо Коронеллі. У цей період Вівальді переїжджає з площі Брагора у новий, просторіший будинок у сусідній парафії Сан-Проволо.
У 1711 році були опубліковані 12 концертів «L'estro armonico» («Гармонійне натхнення»). У тому ж році він отримав гарантований річний оклад і став головним керівником концертів вихованок, з 1713 року директором жіночої консерваторії при «Шпиталеві милосердя».
У ці роки юний Вівальді посилено працює, поєднуючи викладацьку і композиторську діяльність. Його ім'я стає відомим у рідній Венеції, а з огляду на те, що Венеція на ту пору відвідувалася великою кількістю мандрівників, популярність Вівальді поширюється за межі Венеції. Так, у 1709 році під час прем'єри ораторії в «Шпиталі милосердя» Вівальді був представлений данському королю Фредеріку IV, якому згодом присвятив 12 скрипкових сонат. У 1712 році, під час перебування у Венеції, відбулася зустріч німецького композитора, капельмейстера з Бреслау Ґотфріда Штельцеля (нім. Gottfried Heinrich Stölzel) з Антоніо.
Початок активної композиторської діяльності (1713—1718)
Вівальді розпочав свою кар'єру як оперний композитор. У 1713 році він написав триактову оперу «Ottone in villa» («Оттон на віллі»), прем'єра якої відбулась 17 травня того ж року на сцені провінційного «Театро делле Граціє» («Teatro delle Grazie») у Віченці. Ця опера є характерним зразком опери-серіа з її розтягненою дією та заплутаною сюжетною інтригою. Написана на лібрето Доменіко Лаллі, з яким Вівальді згодом не раз співпрацював, вона відтворює один з епізодів римської історії. За звичаєм солістами, які виконували і чоловічі і жіночі партії, виступали співаки-кастрати. Їх виконання поєднувало силу і блиск чоловічих голосів з легкістю та динамікою жіночих. Мабуть, постановка мала значний успіх, так як привернула увагу венеційських імпресаріо. Незабаром Вівальді отримав замовлення на нову оперу від Модотто, власника театру «Сан-Анджело», з котрим він підтримував контакт аж до своєї останньої опери «Фераспе» (1739). Через рік, у 1714 році, він створив свою другу оперу «Orlando finto pazzo» («Роланд — уявний божевільний»), написану на лібрето (італ. Grazio Braccioli), що була вільним трактування відомої поеми «Роланд несамовитий» італійського поета Лудовіко Аріосто. Незабаром композитор написав дві ораторії на латинські тексти, «Мойсей, бог фараонів» у 1714 році й «Тріумфуюча Юдиф» у 1716 році. Партитура його першої ораторії «Мойсей, бог фараонів» була згодом втрачена. У римській консерваторії Святої Сесілії зберігся лише текст ораторії із зазначенням імен виконавців, з якого видно, що всі партії, включаючи чоловічі персонажі, виконувалися дівчатами-вихованками. Ораторія «Тріумфуюча Юдиф», що відрізняється свіжістю мелодійного натхнення і тонкістю оркестрового колориту, належить до кращих творів Вівальді. З широким визнанням таланту композитора і педагога зростало і число учнів Вівальді, однак ні нові учні, ні великий обсяг композиторської роботи в консерваторії «П'єта» не могли відірвати Вівальді від інтенсивної роботи у театрі. У 1715 році він отримав замовлення від театру «Сан-Анджело» — 12 головних арій в опері «Nerone fatto Cesare» («Нерон, що став Цезарем»). У 1716 році Вівальді на замовлення театру «Сан-Анджело» написав ще одну оперу «L'incoronazione di Dario» («Коронація Дарія»). Цього ж року він написав оперу «La costanza trionfante degl'amori e de gl'odii» («Сталість, торжествуюча над любов'ю і ненавистю») для другого за значимістю венеційського театру «Сан-Мозе», з яким композитор був також тісно пов'язаний у наступні роки. Прем'єри цих опер відбулись на карнавалі 1716 року. Про те, що Вівальді стає знаменитим не лише у Венеції, але і за її межами, свідчить і те, що у 1718 році його опера «Scanderbeg» («Скандербег») ставиться на сцені флорентійського театру.
Прогресивний оперний стиль Вівальді завдавав йому деяких проблем у відносинах з консервативнішими музикантами, наприклад, такими як Бенедетто Марчелло — композитором і музичним критиком. Його стаття під назвою «Il Teatro Alla Moda» (1720) засуджує Вівальді та його опери, хоча не згадує його безпосередньо у тексті. Але в оформленні статті було зображено човен («Сант-Анджело»), на краю якого стоїть маленький ангел у головному уборі священика та грає на скрипці.
У листі, написаному Вівальді у 1737 році до свого покровителя маркіза Бентівольо, він згадує те, що написав «94 опери». Однак дослідниками його творчості було виявлено лише близько 50 опер й жодного документального свідчення про інші опери немає. Не зважаючи на те, що Вівальді написав багато опер у свій час, тим не менше, він не досягнув слави таких великих композиторів-сучасників як Алессандро Скарлатті, Йоганн Адольф Гассе, Леонардо Лео та Бальдассаре Ґалуппі.
Його найуспішнішими операми є «La Costanza trionfante» («Постійність, що торжествує над любов'ю і ненавистю») та «Farnace» («Фарначе»), кожна з яких відроджувалась на сцені по шість разів.
У цілому, період з 1713 до 1718 року вважається багатьма дослідниками найпродуктивнішим етапом у творчості композитора: за ці п'ять років він написав вісім опер.
Життя в Мантуї (1719—1722)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkZpTDFacGRtRnNaR2xmWTJGeWFXTmhkSFZ5WlM1d2JtY3ZNakF3Y0hndFZtbDJZV3hrYVY5allYSnBZMkYwZFhKbExuQnVadz09LnBuZw==.png)
У 1717 або 1718 році Вівальді було запропоновано нове престижне місце капельмейстера при дворі князя Філіппа Гессен-Дармштадт, губернатора міста Мантуї. Він перебрався туди і протягом трьох років написав декілька опер, серед яких був «Tito Manlio» («Тіто Манліо»). У 1721 році композитор був у Мілані, де він представив драму «La Silvia» («Сільвія»). Він знову відвідав Мілан у наступному році з ораторією «L'Adorazione delli tre Re Magi» («Поклоніння волхвів»). У 1722 році переїхав до Рима, де поставив свої опери нового стилю. Папа Бенедикт XIII запросив Вівальді грати для нього. У 1725 році Вівальді повернувся до Венеції і у тому ж році написав ще чотири опери.
Протягом цього періоду Вівальді написав чотири скрипкові концерти, кожен з яких відповідає чотирьом порам року і зображує сцени, які підходять для кожного сезону. Три з чотирьох концертів є оригінальною концепцією, в той час як перший, «Весна», запозичує мотиви «Sinfonia» з першого акту його опери «Il Giustino» («Гіустіно»), написаної тоді ж. Натхненням для концертів, ймовірно, послужила місцевість навколо Мантуї. Ці концерти виявилися революційними в музичній концепції: в них зображені потоки струмків, спів птахів, гавкіт собак, дзижчання комарів, плач пастухів, бурі, п'яні танцюристи, тихі ночі, полювання з точки зору мисливців та здобичі, катання на ковзанах дітей і тепло вогнища узимку. Кожен концерт пов'язаний з сонетом, у якому, можливо, Вівальді описував сцени, зображені в музиці. Ці концерти були опубліковані в Амстердамі у 1725 році
У Мантуї Вівальді знайомиться з оперною співачкою (фр. Anna Giraud), дочкою французького перукаря. Це знайомство зробило значний вплив на подальшу долю Вівальді. У своїх посланнях до драматурга Карло Ґольдоні Вівальді представляє йому Анну Жиро як свою «старанну ученицю». На думку дослідників, саме Вівальді належить велика заслуга у становленні Анни Жиро як оперної співачки. Це цілком ймовірно, так як італійські оперні композитори зазвичай досконало знали секрети вокальної техніки. Сучасники відгукувалися про Анну як про майстерну та душевну співачку з приємним, хоча і скромним за діапазоном голосом. Карло Ґольдоні писав, що «вона була негарна, але дуже витончена, мала тонку талію, красиві очі, прекрасне волосся, чарівний ротик. У неї був посередній голосок, але безсумнівне акторське обдарування». Постійною супутницею Вівальді стала також сестра Ганни Жиро, Паоліна, яка стала свого роду медичною сестрою композитора і взяла на себе турботи про здоров'я композитора, який хворів бронхіальною астмою.
Після трирічної служби в Мантуї Вівальді разом з Анною і Паоліною повернувся до Венеції, де Анну гострі на язик венеційці називали «подругою рудого священника». У Венеції, обидві вони постійно жили в будинку Вівальді і супроводжували його в численних подорожах, пов'язаних в той час з небезпеками і труднощами. Ці занадто тісні для духовної особи взаємини з сестрами Жиро неодноразово викликали нарікання з боку церковників. Цьому сприяло і поява величезної кількості пліток та домислів навколо особи Вівальді. Порушення норм поведінки священика призвело до важких для Вівальді наслідків і загострення його відносин з церковною знаттю Папської області. Відомо, що у 1738 році кардинал-архієпископ міста Феррари заборонив Вівальді в'їзд у місто та служіння Меси через гріхопадіння композитора. Незважаючи на все це, він завжди з великою душевною твердістю відстоював честь і людську гідність супутниць свого життя, незмінно відгукуючись про них з глибокою повагою.
Римський період (1723—1724)
У 1723 році відбулась його перша поїздка до Риму та постановка нової опери «Ercole sul Termodonte» («Геркулес на Термодонті»). Ця опера справила велике враження на римлян. Відомий флейтист, композитор і музичний теоретик Йоганн Йоахім Кванц, що прибув до Рима через півроку після прем'єри опери, відзначив, що «публіці так сподобався „ломбардський стиль“ Вівальді, що з тих пір вона не хотіла слухати іншої музики». В лютому 1724 року Вівальді знову відвідав Рим для участі у прем'єрі опери «Giustino» («Юстин» або «Джустино»). Третя опера «La virtù trionfante dell'amore, e dell'odio, overo Il Tirane» («Доброчесність, що торжествує над любов'ю і ненавистю»), написана у 1724 році й представлена у тому ж році на римському карнавалі, завершила тріумфальний успіх творів композитора в Римі. У цей же приїзд відбулась його аудієнція у папи Бенедикта XIII, для якого композитор виконав уривки з двох своїх творів. Хоч багато дослідників вважають, що Вівальді був прийнятий папою Бенедиктом XIII, на думку німецького дослідника Карла Геллера (нім. Karl Heller) це могла бути й аудієнція у його попередника Інокентія XIII. Якщо припускати що Вівальді був прийнятий Бенедиктом XIII, то це означає, що він пробув в Римі довше, ніж під час свого першого візиту, так як Бенедикт XIII був обраний папою лише 29 травня 1724 року.
У 1725 році в Амстердамі було видано цикл з 12 концертів «Il Cimento dell'Armonia e dell'Invenzione» («Спір гармонії та винаходу»), написаний ним приблизно у 1720 році. Всесвітньо відомі «Чотири пори року» («Le quattro stagioni»), чотири перші концерти цього циклу уже тоді справили незабутнє враження на слухачів своєю шаленою пристрастю і новаторством. Жан-Жак Руссо, що працював тоді у французькому посольстві у Венеції високо цінував музику Вівальді й любив сам виконувати дещо з цього циклу на улюбленій ним флейті. Також широко відомі є концерти Вівальді — «La notte» («Ніч»), «Il cardellino» («Щиглик»), для флейти з оркестром, що відрізняються художньою образністю і гармонійною щедрістю, властивою його творам, а також духовні твори: «Gloria», «Magnificat», «Stabat Mater», «Dixit Dominus».
Останні роки життя (1725—1741)
На піку своєї кар'єри Вівальді отримав комісійні від європейської знаті й королівської сім'ї. Серенада (кантата) «Gloria Imeneo» («Глорія та Ігоменей») була виконана у 1725 році французьким послом у Венеції на святкуванні шлюбу Людовика XV. Наступного року було написано другу серенаду — «La Sena festeggiante» («Святкова Сена»), прем'єра якої відбулась у посольстві Франції на честь святкування народження французьких королівських принцес — Генрієтти та Луїзи Елізабет.
«La Cetra» («Цитра») була присвячена Вівальді імператору Карлу VI. У 1728 році Вівальді зустрів імператора, коли той відвідав Трієст, що спостерігати за будівництвом нового порту. Карл захоплювався музикою Рудого Священика настільки, що, кажуть, він розмовляв з композитором під час однієї зустрічі довше, ніж зі своїми міністрами протягом двох років. Він нагородив Вівальді званням лицаря, золотою медаллю і запросив до Відня. У відповідь Вівальді подарував імператорові рукописну копію «La Cetra».
У 1730 році Вівальді попрямував до Відня і Праги у супроводі свого батька, де була поставлена його опера «Farnace» («Ферначе»). Деякі з його пізніших опер були створені у співробітництві з двома значними письменниками Італії того часу. Лібрето «Олімпіади» і «Катоне в Утіку» були написані П'єтро Метастазіо, придворним поетом з Відня. «Грізельда» була переписана молодим Карло Гольдоні з раніше написаного лібрето Апостоло Дзено.
Як і багато композиторів того часу, в останні роки життя Вівальді зазнавав фінансових труднощів. Його композиції були вже не в такій пошані, як колись у Венеції; зміна музичних смаків швидко зробили їх застарілими. Вівальді вирішив продати велику кількість рукописів за нікчемними цінами, щоб забезпечити свій переїзд до Відня. Причини від'їзду Вівальді з Венеції неясні, але цілком імовірно, що після успішної зустрічі з імператором Карлом VI він хотів обійняти посаду композитора при імператорському дворі. Також можливо, що Вівальді поїхав до Відня, щоб зробити постановку своїх опер. Однак незабаром після приїзду композитора до Відня Карл VI помер, залишивши його без королівського захисту та джерела прибутку. Розпочалась війна за австрійську спадщину — Відню було не до Вівальді, і композитор ненадовго виїхав для пошуку нової роботи до Дрездена, де найімовірніше сильно захворів. Усіма забутий, хворий і без засобів до існування він повернувся до Відня, де і помер 28 липня 1741 року, у віці 63 років. Квартальний лікар зафіксував смерть «преподобного дона Антоніо Вівальді від внутрішнього запалення». 28 липня він був похоронений у звичайній могилі на кладовищі для бідняків за скромну плату 19 флоринів 45 крейцерів (могила Вівальді у Відні не збереглася). Через місяць сестри Маргарита і Жанетта отримали повідомлення про смерть Антоніо. 26 серпня описав його майно в рахунок погашення боргів.
Заслуги композитора
Не так відомо те, що більшість його репертуару була знову відкрита лише в першій половині 20-го століття в Турині та Генуї, але опублікована у другій половині. Музика Вівальді інноваційна, ламає усталені звичайні схеми; він дав яскравість формальній та ритмічній структурі концерту, повторно шукаючи гармонійні контрасти, і винайшов інноваційні мелодії і теми. Більш того, Вівальді був здатний створити неакадемічну музику, особливо призначену для поціновування широкою аудиторією, а не лише інтелектуальною меншістю. Популярність скоро зробила його відомим також у країнах, таких як Франція, на той час дуже закритих у своїх національних традиціях.
Він вважається одним з композиторів, що почали розвивати музику бароко до стилю імпресіонізму. Вівальді також відзначають первісником романтичних музикантів. Концерти і арії Вівальді мали глибокий вплив на Йогана Себастьяна Баха (що відгукнулось у його Страстях і кантатах). Бах переклав декілька концертів Вівальді для соло клавіатури, і декілька для оркестру, разом із відомими Concerto for Four Violins and Violoncello, Strings and Continuo (RV 580). Однак не всі музиканти показали такий ентузіазм: Ігор Стравінський провокативно казав, що Вівальді написав не сотні концертів, а один концерт, повторений сотні разів.
Вівальді у мистецтві
Збереглося кілька творів мистецтва, на яких зображено Вівальді. Так, в 1723 і 1725 роках портрети композитора були написані французьким художником Франсуа Морелон де ля Каве, однак найвідоміший кольоровий портрет — це лише передбачуваний портрет Вівальді, так як підпису його прізвища на ньому немає, а припущення, що на ньому зображений великий композитор, зроблено лише через те, що портрет виявлений у Венеції і зображує скрипаля (а Вівальді був скрипалем-віртуозом). Зовнішня несхожість цього портрета з іншими і відсутність на ньому ініціалів композитора дають підстави сумніватися в тому, що кольоровий портрет дійсно зображує Вівальді. Одна з картин зберігається в Міжнародному музеї музики (Museo internazionale e biblioteca della musica) в Болоньї. У 1723 році італійським художником П'єр Леоне Гецці була намальована карикатура на композитора — «Рудий священик».
Творчість
Антоніо Вівальді є автором 90 опер, у тому числі «Роланд Несамовитий» (Orlando furioso), «Нерон, що став Цезарем» (Nerone fatto Cesare, 1715, там само), «Коронація Дарія» (L'incoronazione di Dario, 1716, там само), «Обман, що тріумфує в любові» (L'inganno trionfante in amore, 1725, там само), «Фарначе» (1727, там же, пізніше також під назвою «Фарначе, правитель Понта»), «Кунегонда» (1727, там само), «Олімпіада» (1734, там само), «Гризельда» (1735, театр «Сан-Самуеле», Венеція), «Арістід» (1735, там само), «Оракул в Мессенії» (1738, театр «Сант-Анджело», Венеція), «Ферасп» (1739, там само); ораторії — «Мойсей, бог фараона» (Moyses Deus Pharaonis, 1714), «Тріумфуюча Юдиф» (Juditha Triumphans devicta Holo-fernis barbarie, 1716), «Поклоніння волхвів» (L'Adorazione delli tre Re Magi, 1722) та ін;
Автор понад 500-а концертів, в їх числі:
- 44 концерти для струнного оркестру і бассо континуо;
- 49 концерти гроссо;
- 352 концертів для одного інструмента з супроводом струнного оркестру та/або бассо контінуо (253 для скрипки, 26 для віолончелі, 6 для віоли д'амур, 13 для поперечної, 3 для подовжньої флейт, 12 для гобоя, 38 для фагота, 1 для мандоліни);
- 38 концертів для 2 інструментів з супроводом струнного оркестру та/або бассо контінуо (25 для скрипки, 2 для віолончелі, 3 для скрипки і віолончелі, 2 для валторн, 1 для мандолін);
- 32 концерту для 3-х і більше інструментів з супроводом струнного оркестру та/або бассо контінуо.
- Автор понад 100-а сонат для різних інструментів з супроводом бассо контінуо; світських кантат, серенад, симфоній, Stabat Mater та інших церковних творів.
Один з найвідоміших творів — перші 4 концерти з 8-го опусу, циклу з 12 скрипкових концертів — «Чотири пори року» — ранній зразок програмної симфонічної музики. Вівальді вніс істотний внесок у розвиток інструментування, він першим застосував гобої, валторни, фаготи та інші інструменти як самостійні, а не дублюючі.
Список творів
Антоніо Вівальді є автором творів різних жанрів, найбільше — інструментальних концертів. Його творча спадщина включає:
- 27 опер, зокрема
- Роланд — уявний божевільний (Orlando fiato pozzo, 1714, театр «Сант-Анджело», Венеція),
- Нерон, що став Цезарем (Nerone fatto Cesare, 1715, там само),
- Коронація Дарія (L'incoronazione di Daria, 1716, там само),
- Обман, що тріумфує в любові (L'inganno trionfante in amore, 1725, там само),
- Фарначе (1727, там само, пізніше також за назвою Фарначе, правитель Понта),
- Кунегонда (1727, там само),
- Олімпіада (1734, там само),
- Гризельда (1735, театр «Сан-Самуэле», Венеція),
- Аристид (1735, там само),
- Оракул у Мессенії (1738, театр «Сант-Анджело», Венеція),
- Ферасп (1739, там само)
- ораторії-
- Мойсей, бог фараона (Moyses Deus Pharaonis, 1714),
- Тріумфуюча Юдиф (Juditha Triumphans devicta Holo-fernis barbarie, 1716),
- Поклоніння волхвів (L'Adorazione delli tre Re Magi, 1722);
- 56 світських кантат, у тому числі
- 37 для голосу з бассо контінуо,
- 14 кантат для голосу зі струнним оркестром
- велика кантата Глоріа й Гіменей (1725);
- серенади для 1-4 голосів-
- у том числі Сена, що святкує (La Senna festeg-giante, 1729);
- духовна музика (близько 55 творів) у тому числі Stabat Mater, мотети, псалми та інші;
- інструментальні твори, зокрема 76 сонат (з бассо контінуо), зокрема:
- 30 для скрипки,
- 19 для 2 скрипок,
- 10 для віолончелі,
- 1 для скрипки і віолончелі,
- 2 для лютні і скрипки,
- 2 для гобоя;
- та 465 концертів, в тому числі:
- 49 concerti grossi,
- 228 для скрипки, серед яких популярний цикл «Пори року»
- 27 для віолончелі
- 6 для віоли д'амур
- 13 для поперечної і 3 для поздовжної флейти
- 12 для гобоя
- 39 для фагота
- 1 для мандоліни
- 25 для двох скрипок
- 2 для двох віолончелей,
- 3 для скрипки і віолончелі,
- 2 для двох валторн,
- 1 для двох мандолін,
- 32 концерти для 3 і більше інструментів.
Мультимедіа
- Фрагменти з циклу «Пори року» в форматі Ogg vorbis
Пам'ять
Іменем Антоніо Вівальді названі:
- кратер на планеті Меркурій.
- італійський інститут в Сієні, (очолював Франческо Малипьеро).
- астероїд 4330 Вівальді.
Цікаве
Під час відспівування в церковному хорі співав дев'ятирічний хлопчик Йозеф Гайдн.
Примітки
- http://www.treccani.it/enciclopedia/antonio-vivaldi/
- https://www.treccani.it/enciclopedia/antonio-vivaldi_(Dizionario-Biografico)
- https://www.francemusique.fr/personne/antonio-vivaldi
- Камзолова, М. Н. Музыкальное путешествие по городам Италии: учебно-методическое пособие. — Scientific magazine Kontsep, 2015.
- Классическая музыка. История музыки, биографии великих композиторов и музыкантов / ответственный редактор Ю. Орлова. — М. : Издательство «Э», 2015. — С. 45—47. — .
- Вивальди Антонио // Большая советская энциклопедия : в 30 т. / главн. ред. А. М. Прохоров. — 3-е изд. — М. : «Советская энциклопедия», 1969—1978. (рос.)
- . Архів оригіналу за 14 січня 2018. Процитовано 13 січня 2018.
- Michael Talbot, Vivaldi (London: J.M. Dent & Sons, Ltd., 1978), 39.
- Heller, Karl Antonio Vivaldi: The Red Priest of Venice, Amadeus Press (1997),
- . Архів оригіналу за 3 липня 2013. Процитовано 27 березня 2012.
- . Архів оригіналу за 14 січня 2018. Процитовано 13 січня 2018.
- Примітка: тоді як у більшості джерелах відзначено, що прем'єра опери пройшла у «Teatro delle Grazie», Рейнхард Штром вказує на «Teatro delle Garzerie». У цьому випадку, слід відзначити наявність розбіжностей у назвах венеційських театрів. Згідно з Джанфранко Фолене, «Teatro delle Grazie» було збудовано на місці згорілого у 1683 році «Teatro delle Garzerie».
- Игорь Белецкий. Антонио Вивальди: краткий очерк жизни и творчества. — М: Музыка, Ленинградское отд., 1975
- Муз-лит-ра. Вивальди — биография. [ 26 вересня 2017 у Wayback Machine.] / «Muzlitra.ru»
- . Архів оригіналу за 14 січня 2018. Процитовано 13 січня 2018.
- Compton Mackenzie, Christopher Stone. Gramophone, Том 85, Випуски 1029—1031 — General Gramophone Publications Ltd., 2008 — С. 107
- . Архів оригіналу за 3 лютого 2014. Процитовано 13 січня 2018.
- . Архів оригіналу за 3 липня 2013. Процитовано 27 березня 2012.
{{}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title () - Lutz D. Schmadel. Dictionary of Minor Planet Names. — 5-th Edition. — Berlin, Heidelberg : Springer-Verlag, 2003. — 992 (XVI) с. — .
Джерела
- Барбье П. Венеция Вивальди: Музыка и праздники эпохи барокко = La Venise de Vivaldi: Musique et fêtes baroques. — СПб. : Издательство Ивана Лимбаха, 2009. — С. 280. — .
- Боккарди В. Вивальди. — Жизнь замечательных людей (Том 1085). — М. : Молодая гвардия, 2007. — С. 272. — .
- Eleanor Selfridge-Field. A new chronology of Venetian opera and related genres, 1660-1760. The calendar of Venetian opera. — Stanford University Press, 2007. — С. 778. — .
- Una città per Vivaldi (брошура про Антоніо Вівальді) [ 16 березня 2014 у Wayback Machine.] (італ.) (англ.)
Посилання
Вікіцитати містять висловлювання від або про: Антоніо Вівальді |
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Антоніо Вівальді |
- (англ.)
- (італ.)
- Vivaldi — The Four Seasons (Complete) [ 7 лютого 2019 у Wayback Machine.]
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Anto nio Luchio Lucho Lyuchio Viva ldi ital Antonio Lucio Vivaldi 4 bereznya 1678 16780304 Veneciya Venecijska respublika 28 lipnya 1741 Viden Gabsburzka monarhiya italijskij kompozitor skripal virtuoz rimo katolickij svyashennik avtor bilsh yak soroka oper kantat oratorij tvorec zhanru solnogo instrumentalnogo koncertu Vvazhayetsya odnim z kompozitoriv sho pochali rozvivati muziku barokovogo stilyu do klasicizmu Za zhittya otrimav shiroke viznannya po vsij Yevropi Majster ansamblevo orkestrovogo koncertu koncherto grosso Vivaldi v osnovnomu vidomij zavdyaki svoyim instrumentalnim koncertam osoblivo dlya skripki Odnimi z najvidomishih jogo robit ye chotiri koncerti dlya skripki Chotiri pori roku sho vhodyat do ciklu en Antonio Vivaldiital Antonio Lucio VivaldiZobrazhennyaOsnovna informaciyaPovne im yaAntonio Luchio VivaldiData narodzhennya4 bereznya 1678 1678 03 04 Misce narodzhennyaVeneciya Venecijska respublikaData smerti28 lipnya 1741 1741 07 28 63 roki Misce smertiViden Gabsburzka monarhiyaPohovannyaVidenRoki aktivnosti1685 1741GromadyanstvoVenecijska respublikaVirospovidannyarimo katolik d Profesiyakompozitor violonchelistVchitelid 1 i Dzhovanni Legrenci 1 Vidomi uchniJogan Georg Pizendel d d i d 2 Instrumentiskripka viola d amurZhanrklasichna muzikaZakladd 2 Filip Gessen Darmshtadtskij 2 i d 2 Batkod 3 MatidAvtografCitati u Vikicitatah Fajli u Vikishovishi Bagato z jogo kompozicij napisani dlya zhinochogo muzichnogo ansamblyu pri monastiri likarni miloserdya Ospedale della P yeta ital Ospedale della Pieta de vin buv visvyachenij v san katolickogo svyashennika i pracyuvav v periodi z 1703 po 1715 i z 1723 po 1740 roki Takozh mali uspih pishni postanovki oper Vivaldi u Veneciyi Mantuyi i Vidni Pislya zustrichi z imperatorom Karlom VI Vivaldi pereyihav do Vidnya spodivayuchis na prosuvannya po sluzhbi Odnak imperator pomer nezabarom pislya pributtya Vivaldi a sam kompozitor pomer mensh nizh cherez rik v zlidnyah i buv zabutij azh do HH st ZhittyepisCerkva Svyatogo Ioanna v Bragori de u 1678 roci buv hreshenij Antonio VivaldiPohodzhennya Antonio Vivaldi narodivsya 4 bereznya 1678 roku u Veneciyi na toj chas stolici Venecijskoyi respubliki Do seredini XX stolittya doslidnikami biografiyi Vivaldi nazivalis rizni dati narodzhennya Viyavleni u 1963 roci anglijskim vchenim Erikom Polom angl Eric Paul zapisi cerkovnoyi parafiyi Svyatogo Ioanna Predtechi Cerkva San Dzhovanni in Bragora rajon Kastello dozvolili ostatochno vstanoviti datu narodzhennya kompozitora Vin buv hreshenij vidrazu zh pislya narodzhennya vdoma akusherkoyu yaka perekonala vsih sho zhittya nemovlyati bulo v nebezpeci Hocha nevidomo napevno ale nastilki shvidke hreshennya ditini shvidshe za vse bulo pov yazane abo z jogo slabkim zdorov yam abo iz zemletrusom yakogo zaznalo misto togo dnya Pid vrazhennyam vid zemletrusu mati Vivaldi odrazu viznachila majbutnye sina yak svyashennika Oficijne hreshennya Vivaldi u cerkvi vidbulosya dva misyaci po tomu Daleki predki Antonio buli shanovanimi lyudmi u Breshiyi de u 1655 roci narodivsya i batko kompozitora Dzhovanni Battista 1655 1736 U desyatirichnomu vici Dzhovanni perebravsya z matir yu do Veneciyi de navchavsya perukarskomu remeslu V ti chasi v italijskih cirulnyah dlya zanyattya vilnogo chasu kliyentiv zazvichaj trimali riznomanitni muzichni instrumenti Dzhovanni chas vid chasu muzikuvav na skripci a zgodom povnistyu prisvyativ sebe muzici U 1677 roci Dzhovanni ozhenivsya na Kamilli Kalikchio 1655 1728 i rik po tomu u nih narodzhuyetsya sin Antonio Zgidno z cerkovnimi zapisami u Antonio bulo tri sestri Margarita Gabriela Sesiliya Mariya ta Zhanetta Anna i dva brati Bonaventura Tomaso ta Franchesko Gaetano kotri prodovzhili spravu batka j stali nevdovzi cirulnikami U 1685 roci im ya Dzhovanni Battisti znachilos u spisku zasnovnikiv muzichnogo spivtovaristva Sovvegno dei musicisti de Santa Cecilia direktorom yakogo buv vidomij kompozitor avtor nizki oper Dzhovanni Legrenci Zgodom Dzhovanni stav golovnim skripalem v kapeli soboru Svyatogo Marka Primitno sho v ti roki povne im ya Dzhovanni Vivaldi znachilosya yak Dzhovanni Battista Rossi U 1689 roci bulo zrobleno postanovku operi pid nazvoyu La Fedelta sfortunata sho bula napisana Dzhovanni Battista Rossi z chogo mozhna dopuskati sho batko Vivaldi takozh buv kompozitorom Dityachi ta yunacki roki 1678 1703 Pro dityachi ta yunacki roki kompozitora ta jogo muzichnu osvitu ye malo vidomostej Jmovirno same batko i stav jogo pershim muzichnim nastavnikom navchivshi gri na skripci do yakoyi yunij kompozitor doluchivsya z desyati rokiv i vzhe u 1689 1692 rokah pidminyav batka v kapeli soboru Svyatogo Marka cherez jogo chasti poyizdki za mezhi Veneciyi Zgidno z deyakimi dzherelami Antonio navchavsya teoriyi muziki ta kompoziciyi u Dzhovanni Legrenci ale z urahuvannyam togo sho Legrenci pomer u 1690 roci bagato doslidnikiv cej fakt nastavnictva stavlyat pid sumniv Hocha lyuksemburzkij uchenij Volter Kolneder vidznachiv vpliv stilyu Legrenci uzhe v odnij z pershih kompozitorskih robit Vivaldi Laetatus sum Budemo raditi napisanij nim u 1691 roci u vici trinadcyati rokiv Virtuozna gra na skripci ta vidlunnya u rannih tvorah Antonio muzichnogo stilyu vidomogo rimskogo skripalya Arkandzhelo Korelli stali prichinoyu dopushen sho mozhlivo Antonio navchavsya gri na skripci u cogo maestro Odnak narazi vidsutni yavni dokazi sho pidtverdzhuyut ce i chasova hronologiya dat cerkovnoyi sluzhbi Antonio ne zbigayetsya z datoyu jmovirnogo jogo navchannya u 1703 roci v Rimi Zdorov ya Vivaldi bulo slabkim taki simptomi yak strettezza di Petto tisnyava v grudyah buli interpretovani yak forma astmi Hocha ce j ne zavazhalo jomu navchatis gri na skripci tvoriti a takozh brati uchast v muzichnih zahodah ale vse zh ne davalo mozhlivosti grati na duhovih instrumentah Molodi roki 1704 1712 Shpital miloserdya u Veneciyi Sluzhba batka v cerkovnomu sobori i kontakti z duhovenstvom vplinuli na vibir podalshoyi kar yeri yunogo Antonio Vin virishiv stati svyashennikom i ce cilkom zrozumilo tomu sho v Italiyi tih chasiv bulo zvichnoyu spravoyu sumishennya duhovnoyi ta muzichnoyi kar yer U 1703 roci Vivaldi stav svyashennikom jogo prozvali Chervonim Rudim Svyashenikom ital Il prette rosso mozhlivo cherez jogo rude volossya yake vin uspadkuvav vid batka Nezabarom pislya svogo visvyachennya u 1704 roci vin otrimav poslablennya u provedenni Svyatoyi Mesi cherez poganij stan zdorov ya Vivaldi proviv mesu yak svyashennik lishe dekilka raziv pislya chogo pokinuv svoyi obov yazki v cerkvi hocha j zalishivsya pri comu svyashennosluzhitelem U veresni 1703 roku Vivaldi stav vchitelem skripki ital maestro di violino u siritskomu pritulku dlya divchat it u Veneciyi Buduchi v pershu chergu vidomim kompozitorom Vivaldi v toj zhe chas vvazhavsya vinyatkovim za vikonavskoyu virtuoznistyu skripalem Vivaldi bulo lishe 25 rokiv koli vin pochav pracyuvati v Shpitali miloserdya Same tam vin napisav bilshist svoyih velikih tvoriv protyagom nastupnih tridcyati rokiv U Veneciyi pracyuvali chotiri analogichnih zakladi Yih metoyu bulo dati pritulok ta osvitu dityam pokinutih batkami a takozh sirotam Ci zakladi finansuvalis koshtom Respubliki Hlopchiki opanovuvali torgovelne remeslo i u vici 15 rokiv mali pokinuti zaklad Divchatka otrimuvali muzichnu osvitu a najtalanovitishi zalishalis i stavali uchasnicyami vidomogo orkestru ta horu pri Shpitali miloserdya Vivaldi pisav koncerti kantati a takozh vokalnu muziku na biblijni teksti dlya uchniv Kilkist cih riznomanitnih tvoriv perevishuye 60 do nih nalezhat solni spivi i velikomasshtabni horovi tvori dlya solistiv horu ta orkestru U 1704 roci Vivaldi do svoyih obov yazkiv uchitelya skripki otrimav takozh obov yazki vchitelya gri na alti Polozhennya maestro di Koro yaki buli prijnyati v svij chas Vivaldi vimagali bagato chasu i praci Vin povinen buv skladati novu oratoriyu abo koncert do kozhnogo svyata a takozh navchati sirit teoriyi muziki ta gri na pevnih instrumentah Vidnosini Vivaldi z radoyu direktoriv Shpitalyu miloserdya chasto buli napruzhenimi Rada shoroku vlashtovuvala golosuvannya chi zalishati jogo na roboti vchitelem Golosuvannya ridko prohodili odnostajno i u 1709 roci jogo ne pidtrimali Cherez rik pislya sluzhbi pozashtatnim muzikantom rada Shpitalyu miloserdya odnogolosno uhvalila rishennya povernuti kompozitora nazad 1711 Za chas richnoyi vidsutnosti Vivaldi u radi usvidomili vazhlivist jogo roli U 1716 roci vin buv priznachenij muzichnim kerivnikom Shpitalyu miloserdya i stav vidpovidalnim za vsyu muzichnu diyalnist ustanovi U 1705 roci vidavnictvo Dzhuzeppe Sala u Veneciyi opublikuvalo zbirku jogo 12 sonat poznachenih opusom 1 U podalshi roki Vivaldi ne raz zvertavsya do zhanru sonati dlya odnogo ta dekilkoh instrumentiv Drugij opus Vivaldi opublikovanij u Veneciyi vidavnictvom Bortoli u 1709 roci mistiv 12 sonat dlya skripki iz suprovodom chembalo italijska nazva klavesina U 1706 roci vidbuvsya pershij publichnij vistup Vivaldi u palaci francuzkogo posolstva Imena virtuoznih skripaliv batka i sina Vivaldi zgaduyutsya i u vidanni Putivnika po Veneciyi pidgotovlenogo italijskim kartografom Vinchenco Koronelli U cej period Vivaldi pereyizhdzhaye z ploshi Bragora u novij prostorishij budinok u susidnij parafiyi San Provolo U 1711 roci buli opublikovani 12 koncertiv L estro armonico Garmonijne nathnennya U tomu zh roci vin otrimav garantovanij richnij oklad i stav golovnim kerivnikom koncertiv vihovanok z 1713 roku direktorom zhinochoyi konservatoriyi pri Shpitalevi miloserdya U ci roki yunij Vivaldi posileno pracyuye poyednuyuchi vikladacku i kompozitorsku diyalnist Jogo im ya staye vidomim u ridnij Veneciyi a z oglyadu na te sho Veneciya na tu poru vidviduvalasya velikoyu kilkistyu mandrivnikiv populyarnist Vivaldi poshiryuyetsya za mezhi Veneciyi Tak u 1709 roci pid chas prem yeri oratoriyi v Shpitali miloserdya Vivaldi buv predstavlenij danskomu korolyu Frederiku IV yakomu zgodom prisvyativ 12 skripkovih sonat U 1712 roci pid chas perebuvannya u Veneciyi vidbulasya zustrich nimeckogo kompozitora kapelmejstera z Breslau Gotfrida Shtelcelya nim Gottfried Heinrich Stolzel z Antonio Pochatok aktivnoyi kompozitorskoyi diyalnosti 1713 1718 Vivaldi rozpochav svoyu kar yeru yak opernij kompozitor U 1713 roci vin napisav triaktovu operu Ottone in villa Otton na villi prem yera yakoyi vidbulas 17 travnya togo zh roku na sceni provincijnogo Teatro delle Graciye Teatro delle Grazie u Vichenci Cya opera ye harakternim zrazkom operi seria z yiyi roztyagnenoyu diyeyu ta zaplutanoyu syuzhetnoyu intrigoyu Napisana na libreto Domeniko Lalli z yakim Vivaldi zgodom ne raz spivpracyuvav vona vidtvoryuye odin z epizodiv rimskoyi istoriyi Za zvichayem solistami yaki vikonuvali i cholovichi i zhinochi partiyi vistupali spivaki kastrati Yih vikonannya poyednuvalo silu i blisk cholovichih golosiv z legkistyu ta dinamikoyu zhinochih Mabut postanovka mala znachnij uspih tak yak privernula uvagu venecijskih impresario Nezabarom Vivaldi otrimav zamovlennya na novu operu vid Modotto vlasnika teatru San Andzhelo z kotrim vin pidtrimuvav kontakt azh do svoyeyi ostannoyi operi Feraspe 1739 Cherez rik u 1714 roci vin stvoriv svoyu drugu operu Orlando finto pazzo Roland uyavnij bozhevilnij napisanu na libreto ital Grazio Braccioli sho bula vilnim traktuvannya vidomoyi poemi Roland nesamovitij italijskogo poeta Ludoviko Ariosto Nezabarom kompozitor napisav dvi oratoriyi na latinski teksti Mojsej bog faraoniv u 1714 roci j Triumfuyucha Yudif u 1716 roci Partitura jogo pershoyi oratoriyi Mojsej bog faraoniv bula zgodom vtrachena U rimskij konservatoriyi Svyatoyi Sesiliyi zberigsya lishe tekst oratoriyi iz zaznachennyam imen vikonavciv z yakogo vidno sho vsi partiyi vklyuchayuchi cholovichi personazhi vikonuvalisya divchatami vihovankami Oratoriya Triumfuyucha Yudif sho vidriznyayetsya svizhistyu melodijnogo nathnennya i tonkistyu orkestrovogo koloritu nalezhit do krashih tvoriv Vivaldi Z shirokim viznannyam talantu kompozitora i pedagoga zrostalo i chislo uchniv Vivaldi odnak ni novi uchni ni velikij obsyag kompozitorskoyi roboti v konservatoriyi P yeta ne mogli vidirvati Vivaldi vid intensivnoyi roboti u teatri U 1715 roci vin otrimav zamovlennya vid teatru San Andzhelo 12 golovnih arij v operi Nerone fatto Cesare Neron sho stav Cezarem U 1716 roci Vivaldi na zamovlennya teatru San Andzhelo napisav she odnu operu L incoronazione di Dario Koronaciya Dariya Cogo zh roku vin napisav operu La costanza trionfante degl amori e de gl odii Stalist torzhestvuyucha nad lyubov yu i nenavistyu dlya drugogo za znachimistyu venecijskogo teatru San Moze z yakim kompozitor buv takozh tisno pov yazanij u nastupni roki Prem yeri cih oper vidbulis na karnavali 1716 roku Pro te sho Vivaldi staye znamenitim ne lishe u Veneciyi ale i za yiyi mezhami svidchit i te sho u 1718 roci jogo opera Scanderbeg Skanderbeg stavitsya na sceni florentijskogo teatru Progresivnij opernij stil Vivaldi zavdavav jomu deyakih problem u vidnosinah z konservativnishimi muzikantami napriklad takimi yak Benedetto Marchello kompozitorom i muzichnim kritikom Jogo stattya pid nazvoyu Il Teatro Alla Moda 1720 zasudzhuye Vivaldi ta jogo operi hocha ne zgaduye jogo bezposeredno u teksti Ale v oformlenni statti bulo zobrazheno choven Sant Andzhelo na krayu yakogo stoyit malenkij angel u golovnomu ubori svyashenika ta graye na skripci U listi napisanomu Vivaldi u 1737 roci do svogo pokrovitelya markiza Bentivolo vin zgaduye te sho napisav 94 operi Odnak doslidnikami jogo tvorchosti bulo viyavleno lishe blizko 50 oper j zhodnogo dokumentalnogo svidchennya pro inshi operi nemaye Ne zvazhayuchi na te sho Vivaldi napisav bagato oper u svij chas tim ne menshe vin ne dosyagnuv slavi takih velikih kompozitoriv suchasnikiv yak Alessandro Skarlatti Jogann Adolf Gasse Leonardo Leo ta Baldassare Galuppi Jogo najuspishnishimi operami ye La Costanza trionfante Postijnist sho torzhestvuye nad lyubov yu i nenavistyu ta Farnace Farnache kozhna z yakih vidrodzhuvalas na sceni po shist raziv U cilomu period z 1713 do 1718 roku vvazhayetsya bagatma doslidnikami najproduktivnishim etapom u tvorchosti kompozitora za ci p yat rokiv vin napisav visim oper Zhittya v Mantuyi 1719 1722 Karikatura na Vivaldi Rudij svyashennik namalovana u 1723 roci italijskim hudozhnikom P yer Leone Gecci U 1717 abo 1718 roci Vivaldi bulo zaproponovano nove prestizhne misce kapelmejstera pri dvori knyazya Filippa Gessen Darmshtadt gubernatora mista Mantuyi Vin perebravsya tudi i protyagom troh rokiv napisav dekilka oper sered yakih buv Tito Manlio Tito Manlio U 1721 roci kompozitor buv u Milani de vin predstaviv dramu La Silvia Silviya Vin znovu vidvidav Milan u nastupnomu roci z oratoriyeyu L Adorazione delli tre Re Magi Pokloninnya volhviv U 1722 roci pereyihav do Rima de postaviv svoyi operi novogo stilyu Papa Benedikt XIII zaprosiv Vivaldi grati dlya nogo U 1725 roci Vivaldi povernuvsya do Veneciyi i u tomu zh roci napisav she chotiri operi Protyagom cogo periodu Vivaldi napisav chotiri skripkovi koncerti kozhen z yakih vidpovidaye chotirom poram roku i zobrazhuye sceni yaki pidhodyat dlya kozhnogo sezonu Tri z chotiroh koncertiv ye originalnoyu koncepciyeyu v toj chas yak pershij Vesna zapozichuye motivi Sinfonia z pershogo aktu jogo operi Il Giustino Giustino napisanoyi todi zh Nathnennyam dlya koncertiv jmovirno posluzhila miscevist navkolo Mantuyi Ci koncerti viyavilisya revolyucijnimi v muzichnij koncepciyi v nih zobrazheni potoki strumkiv spiv ptahiv gavkit sobak dzizhchannya komariv plach pastuhiv buri p yani tancyuristi tihi nochi polyuvannya z tochki zoru mislivciv ta zdobichi katannya na kovzanah ditej i teplo vognisha uzimku Kozhen koncert pov yazanij z sonetom u yakomu mozhlivo Vivaldi opisuvav sceni zobrazheni v muzici Ci koncerti buli opublikovani v Amsterdami u 1725 roci U Mantuyi Vivaldi znajomitsya z opernoyu spivachkoyu fr Anna Giraud dochkoyu francuzkogo perukarya Ce znajomstvo zrobilo znachnij vpliv na podalshu dolyu Vivaldi U svoyih poslannyah do dramaturga Karlo Goldoni Vivaldi predstavlyaye jomu Annu Zhiro yak svoyu starannu uchenicyu Na dumku doslidnikiv same Vivaldi nalezhit velika zasluga u stanovlenni Anni Zhiro yak opernoyi spivachki Ce cilkom jmovirno tak yak italijski operni kompozitori zazvichaj doskonalo znali sekreti vokalnoyi tehniki Suchasniki vidgukuvalisya pro Annu yak pro majsternu ta dushevnu spivachku z priyemnim hocha i skromnim za diapazonom golosom Karlo Goldoni pisav sho vona bula negarna ale duzhe vitonchena mala tonku taliyu krasivi ochi prekrasne volossya charivnij rotik U neyi buv poserednij golosok ale bezsumnivne aktorske obdaruvannya Postijnoyu suputniceyu Vivaldi stala takozh sestra Ganni Zhiro Paolina yaka stala svogo rodu medichnoyu sestroyu kompozitora i vzyala na sebe turboti pro zdorov ya kompozitora yakij hvoriv bronhialnoyu astmoyu Pislya tririchnoyi sluzhbi v Mantuyi Vivaldi razom z Annoyu i Paolinoyu povernuvsya do Veneciyi de Annu gostri na yazik venecijci nazivali podrugoyu rudogo svyashennika U Veneciyi obidvi voni postijno zhili v budinku Vivaldi i suprovodzhuvali jogo v chislennih podorozhah pov yazanih v toj chas z nebezpekami i trudnoshami Ci zanadto tisni dlya duhovnoyi osobi vzayemini z sestrami Zhiro neodnorazovo viklikali narikannya z boku cerkovnikiv Comu spriyalo i poyava velicheznoyi kilkosti plitok ta domisliv navkolo osobi Vivaldi Porushennya norm povedinki svyashenika prizvelo do vazhkih dlya Vivaldi naslidkiv i zagostrennya jogo vidnosin z cerkovnoyu znattyu Papskoyi oblasti Vidomo sho u 1738 roci kardinal arhiyepiskop mista Ferrari zaboroniv Vivaldi v yizd u misto ta sluzhinnya Mesi cherez grihopadinnya kompozitora Nezvazhayuchi na vse ce vin zavzhdi z velikoyu dushevnoyu tverdistyu vidstoyuvav chest i lyudsku gidnist suputnic svogo zhittya nezminno vidgukuyuchis pro nih z glibokoyu povagoyu Rimskij period 1723 1724 U 1723 roci vidbulas jogo persha poyizdka do Rimu ta postanovka novoyi operi Ercole sul Termodonte Gerkules na Termodonti Cya opera spravila velike vrazhennya na rimlyan Vidomij flejtist kompozitor i muzichnij teoretik Jogann Joahim Kvanc sho pribuv do Rima cherez pivroku pislya prem yeri operi vidznachiv sho publici tak spodobavsya lombardskij stil Vivaldi sho z tih pir vona ne hotila sluhati inshoyi muziki V lyutomu 1724 roku Vivaldi znovu vidvidav Rim dlya uchasti u prem yeri operi Giustino Yustin abo Dzhustino Tretya opera La virtu trionfante dell amore e dell odio overo Il Tirane Dobrochesnist sho torzhestvuye nad lyubov yu i nenavistyu napisana u 1724 roci j predstavlena u tomu zh roci na rimskomu karnavali zavershila triumfalnij uspih tvoriv kompozitora v Rimi U cej zhe priyizd vidbulas jogo audiyenciya u papi Benedikta XIII dlya yakogo kompozitor vikonav urivki z dvoh svoyih tvoriv Hoch bagato doslidnikiv vvazhayut sho Vivaldi buv prijnyatij papoyu Benediktom XIII na dumku nimeckogo doslidnika Karla Gellera nim Karl Heller ce mogla buti j audiyenciya u jogo poperednika Inokentiya XIII Yaksho pripuskati sho Vivaldi buv prijnyatij Benediktom XIII to ce oznachaye sho vin probuv v Rimi dovshe nizh pid chas svogo pershogo vizitu tak yak Benedikt XIII buv obranij papoyu lishe 29 travnya 1724 roku U 1725 roci v Amsterdami bulo vidano cikl z 12 koncertiv Il Cimento dell Armonia e dell Invenzione Spir garmoniyi ta vinahodu napisanij nim priblizno u 1720 roci Vsesvitno vidomi Chotiri pori roku Le quattro stagioni chotiri pershi koncerti cogo ciklu uzhe todi spravili nezabutnye vrazhennya na sluhachiv svoyeyu shalenoyu pristrastyu i novatorstvom Zhan Zhak Russo sho pracyuvav todi u francuzkomu posolstvi u Veneciyi visoko cinuvav muziku Vivaldi j lyubiv sam vikonuvati desho z cogo ciklu na ulyublenij nim flejti Takozh shiroko vidomi ye koncerti Vivaldi La notte Nich Il cardellino Shiglik dlya flejti z orkestrom sho vidriznyayutsya hudozhnoyu obraznistyu i garmonijnoyu shedristyu vlastivoyu jogo tvoram a takozh duhovni tvori Gloria Magnificat Stabat Mater Dixit Dominus Ostanni roki zhittya 1725 1741 Na piku svoyeyi kar yeri Vivaldi otrimav komisijni vid yevropejskoyi znati j korolivskoyi sim yi Serenada kantata Gloria Imeneo Gloriya ta Igomenej bula vikonana u 1725 roci francuzkim poslom u Veneciyi na svyatkuvanni shlyubu Lyudovika XV Nastupnogo roku bulo napisano drugu serenadu La Sena festeggiante Svyatkova Sena prem yera yakoyi vidbulas u posolstvi Franciyi na chest svyatkuvannya narodzhennya francuzkih korolivskih princes Genriyetti ta Luyizi Elizabet La Cetra Citra bula prisvyachena Vivaldi imperatoru Karlu VI U 1728 roci Vivaldi zustriv imperatora koli toj vidvidav Triyest sho sposterigati za budivnictvom novogo portu Karl zahoplyuvavsya muzikoyu Rudogo Svyashenika nastilki sho kazhut vin rozmovlyav z kompozitorom pid chas odniyeyi zustrichi dovshe nizh zi svoyimi ministrami protyagom dvoh rokiv Vin nagorodiv Vivaldi zvannyam licarya zolotoyu medallyu i zaprosiv do Vidnya U vidpovid Vivaldi podaruvav imperatorovi rukopisnu kopiyu La Cetra U 1730 roci Vivaldi popryamuvav do Vidnya i Pragi u suprovodi svogo batka de bula postavlena jogo opera Farnace Fernache Deyaki z jogo piznishih oper buli stvoreni u spivrobitnictvi z dvoma znachnimi pismennikami Italiyi togo chasu Libreto Olimpiadi i Katone v Utiku buli napisani P yetro Metastazio pridvornim poetom z Vidnya Grizelda bula perepisana molodim Karlo Goldoni z ranishe napisanogo libreto Apostolo Dzeno Yak i bagato kompozitoriv togo chasu v ostanni roki zhittya Vivaldi zaznavav finansovih trudnoshiv Jogo kompoziciyi buli vzhe ne v takij poshani yak kolis u Veneciyi zmina muzichnih smakiv shvidko zrobili yih zastarilimi Vivaldi virishiv prodati veliku kilkist rukopisiv za nikchemnimi cinami shob zabezpechiti svij pereyizd do Vidnya Prichini vid yizdu Vivaldi z Veneciyi neyasni ale cilkom imovirno sho pislya uspishnoyi zustrichi z imperatorom Karlom VI vin hotiv obijnyati posadu kompozitora pri imperatorskomu dvori Takozh mozhlivo sho Vivaldi poyihav do Vidnya shob zrobiti postanovku svoyih oper Odnak nezabarom pislya priyizdu kompozitora do Vidnya Karl VI pomer zalishivshi jogo bez korolivskogo zahistu ta dzherela pributku Rozpochalas vijna za avstrijsku spadshinu Vidnyu bulo ne do Vivaldi i kompozitor nenadovgo viyihav dlya poshuku novoyi roboti do Drezdena de najimovirnishe silno zahvoriv Usima zabutij hvorij i bez zasobiv do isnuvannya vin povernuvsya do Vidnya de i pomer 28 lipnya 1741 roku u vici 63 rokiv Kvartalnij likar zafiksuvav smert prepodobnogo dona Antonio Vivaldi vid vnutrishnogo zapalennya 28 lipnya vin buv pohoronenij u zvichajnij mogili na kladovishi dlya bidnyakiv za skromnu platu 19 floriniv 45 krejceriv mogila Vivaldi u Vidni ne zbereglasya Cherez misyac sestri Margarita i Zhanetta otrimali povidomlennya pro smert Antonio 26 serpnya opisav jogo majno v rahunok pogashennya borgiv Zaslugi kompozitoraNe tak vidomo te sho bilshist jogo repertuaru bula znovu vidkrita lishe v pershij polovini 20 go stolittya v Turini ta Genuyi ale opublikovana u drugij polovini Muzika Vivaldi innovacijna lamaye ustaleni zvichajni shemi vin dav yaskravist formalnij ta ritmichnij strukturi koncertu povtorno shukayuchi garmonijni kontrasti i vinajshov innovacijni melodiyi i temi Bilsh togo Vivaldi buv zdatnij stvoriti neakademichnu muziku osoblivo priznachenu dlya pocinovuvannya shirokoyu auditoriyeyu a ne lishe intelektualnoyu menshistyu Populyarnist skoro zrobila jogo vidomim takozh u krayinah takih yak Franciya na toj chas duzhe zakritih u svoyih nacionalnih tradiciyah Vin vvazhayetsya odnim z kompozitoriv sho pochali rozvivati muziku baroko do stilyu impresionizmu Vivaldi takozh vidznachayut pervisnikom romantichnih muzikantiv Koncerti i ariyi Vivaldi mali glibokij vpliv na Jogana Sebastyana Baha sho vidguknulos u jogo Strastyah i kantatah Bah pereklav dekilka koncertiv Vivaldi dlya solo klaviaturi i dekilka dlya orkestru razom iz vidomimi Concerto for Four Violins and Violoncello Strings and Continuo RV 580 Odnak ne vsi muzikanti pokazali takij entuziazm Igor Stravinskij provokativno kazav sho Vivaldi napisav ne sotni koncertiv a odin koncert povtorenij sotni raziv Vivaldi u mistectviZbereglosya kilka tvoriv mistectva na yakih zobrazheno Vivaldi Tak v 1723 i 1725 rokah portreti kompozitora buli napisani francuzkim hudozhnikom Fransua Morelon de lya Kave odnak najvidomishij kolorovij portret ce lishe peredbachuvanij portret Vivaldi tak yak pidpisu jogo prizvisha na nomu nemaye a pripushennya sho na nomu zobrazhenij velikij kompozitor zrobleno lishe cherez te sho portret viyavlenij u Veneciyi i zobrazhuye skripalya a Vivaldi buv skripalem virtuozom Zovnishnya neshozhist cogo portreta z inshimi i vidsutnist na nomu inicialiv kompozitora dayut pidstavi sumnivatisya v tomu sho kolorovij portret dijsno zobrazhuye Vivaldi Odna z kartin zberigayetsya v Mizhnarodnomu muzeyi muziki Museo internazionale e biblioteca della musica v Bolonyi U 1723 roci italijskim hudozhnikom P yer Leone Gecci bula namalovana karikatura na kompozitora Rudij svyashenik TvorchistAntonio Vivaldi ye avtorom 90 oper u tomu chisli Roland Nesamovitij Orlando furioso Neron sho stav Cezarem Nerone fatto Cesare 1715 tam samo Koronaciya Dariya L incoronazione di Dario 1716 tam samo Obman sho triumfuye v lyubovi L inganno trionfante in amore 1725 tam samo Farnache 1727 tam zhe piznishe takozh pid nazvoyu Farnache pravitel Ponta Kunegonda 1727 tam samo Olimpiada 1734 tam samo Grizelda 1735 teatr San Samuele Veneciya Aristid 1735 tam samo Orakul v Messeniyi 1738 teatr Sant Andzhelo Veneciya Ferasp 1739 tam samo oratoriyi Mojsej bog faraona Moyses Deus Pharaonis 1714 Triumfuyucha Yudif Juditha Triumphans devicta Holo fernis barbarie 1716 Pokloninnya volhviv L Adorazione delli tre Re Magi 1722 ta in Avtor ponad 500 a koncertiv v yih chisli 44 koncerti dlya strunnogo orkestru i basso kontinuo 49 koncerti grosso 352 koncertiv dlya odnogo instrumenta z suprovodom strunnogo orkestru ta abo basso kontinuo 253 dlya skripki 26 dlya violoncheli 6 dlya violi d amur 13 dlya poperechnoyi 3 dlya podovzhnoyi flejt 12 dlya goboya 38 dlya fagota 1 dlya mandolini 38 koncertiv dlya 2 instrumentiv z suprovodom strunnogo orkestru ta abo basso kontinuo 25 dlya skripki 2 dlya violoncheli 3 dlya skripki i violoncheli 2 dlya valtorn 1 dlya mandolin 32 koncertu dlya 3 h i bilshe instrumentiv z suprovodom strunnogo orkestru ta abo basso kontinuo Avtor ponad 100 a sonat dlya riznih instrumentiv z suprovodom basso kontinuo svitskih kantat serenad simfonij Stabat Mater ta inshih cerkovnih tvoriv Odin z najvidomishih tvoriv pershi 4 koncerti z 8 go opusu ciklu z 12 skripkovih koncertiv Chotiri pori roku rannij zrazok programnoyi simfonichnoyi muziki Vivaldi vnis istotnij vnesok u rozvitok instrumentuvannya vin pershim zastosuvav goboyi valtorni fagoti ta inshi instrumenti yak samostijni a ne dublyuyuchi Spisok tvoriv Antonio Vivaldi ye avtorom tvoriv riznih zhanriv najbilshe instrumentalnih koncertiv Jogo tvorcha spadshina vklyuchaye 27 oper zokrema Roland uyavnij bozhevilnij Orlando fiato pozzo 1714 teatr Sant Andzhelo Veneciya Neron sho stav Cezarem Nerone fatto Cesare 1715 tam samo Koronaciya Dariya L incoronazione di Daria 1716 tam samo Obman sho triumfuye v lyubovi L inganno trionfante in amore 1725 tam samo Farnache 1727 tam samo piznishe takozh za nazvoyu Farnache pravitel Ponta Kunegonda 1727 tam samo Olimpiada 1734 tam samo Grizelda 1735 teatr San Samuele Veneciya Aristid 1735 tam samo Orakul u Messeniyi 1738 teatr Sant Andzhelo Veneciya Ferasp 1739 tam samo oratoriyi Mojsej bog faraona Moyses Deus Pharaonis 1714 Triumfuyucha Yudif Juditha Triumphans devicta Holo fernis barbarie 1716 Pokloninnya volhviv L Adorazione delli tre Re Magi 1722 56 svitskih kantat u tomu chisli 37 dlya golosu z basso kontinuo 14 kantat dlya golosu zi strunnim orkestrom velika kantata Gloria j Gimenej 1725 serenadi dlya 1 4 golosiv u tom chisli Sena sho svyatkuye La Senna festeg giante 1729 duhovna muzika blizko 55 tvoriv u tomu chisli Stabat Mater moteti psalmi ta inshi instrumentalni tvori zokrema 76 sonat z basso kontinuo zokrema 30 dlya skripki 19 dlya 2 skripok 10 dlya violoncheli 1 dlya skripki i violoncheli 2 dlya lyutni i skripki 2 dlya goboya ta 465 koncertiv v tomu chisli 49 concerti grossi 228 dlya skripki sered yakih populyarnij cikl Pori roku 27 dlya violoncheli 6 dlya violi d amur 13 dlya poperechnoyi i 3 dlya pozdovzhnoyi flejti 12 dlya goboya 39 dlya fagota 1 dlya mandolini 25 dlya dvoh skripok 2 dlya dvoh violonchelej 3 dlya skripki i violoncheli 2 dlya dvoh valtorn 1 dlya dvoh mandolin 32 koncerti dlya 3 i bilshe instrumentiv MultimediaFragmenti z ciklu Pori roku v formati Ogg vorbisPam yatImenem Antonio Vivaldi nazvani krater na planeti Merkurij italijskij institut v Siyeni ocholyuvav Franchesko Malipero asteroyid 4330 Vivaldi CikavePid chas vidspivuvannya v cerkovnomu hori spivav dev yatirichnij hlopchik Jozef Gajdn Primitkihttp www treccani it enciclopedia antonio vivaldi https www treccani it enciclopedia antonio vivaldi Dizionario Biografico https www francemusique fr personne antonio vivaldi Kamzolova M N Muzykalnoe puteshestvie po gorodam Italii uchebno metodicheskoe posobie Scientific magazine Kontsep 2015 Klassicheskaya muzyka Istoriya muzyki biografii velikih kompozitorov i muzykantov otvetstvennyj redaktor Yu Orlova M Izdatelstvo E 2015 S 45 47 ISBN 5457942228 Vivaldi Antonio Bolshaya sovetskaya enciklopediya v 30 t glavn red A M Prohorov 3 e izd M Sovetskaya enciklopediya 1969 1978 ros Arhiv originalu za 14 sichnya 2018 Procitovano 13 sichnya 2018 Michael Talbot Vivaldi London J M Dent amp Sons Ltd 1978 39 Heller Karl Antonio Vivaldi The Red Priest of Venice Amadeus Press 1997 ISBN 1 57467 015 8 Arhiv originalu za 3 lipnya 2013 Procitovano 27 bereznya 2012 Arhiv originalu za 14 sichnya 2018 Procitovano 13 sichnya 2018 Primitka todi yak u bilshosti dzherelah vidznacheno sho prem yera operi projshla u Teatro delle Grazie Rejnhard Shtrom vkazuye na Teatro delle Garzerie U comu vipadku slid vidznachiti nayavnist rozbizhnostej u nazvah venecijskih teatriv Zgidno z Dzhanfranko Folene Teatro delle Grazie bulo zbudovano na misci zgorilogo u 1683 roci Teatro delle Garzerie Igor Beleckij Antonio Vivaldi kratkij ocherk zhizni i tvorchestva M Muzyka Leningradskoe otd 1975 Muz lit ra Vivaldi biografiya 26 veresnya 2017 u Wayback Machine Muzlitra ru Arhiv originalu za 14 sichnya 2018 Procitovano 13 sichnya 2018 Compton Mackenzie Christopher Stone Gramophone Tom 85 Vipuski 1029 1031 General Gramophone Publications Ltd 2008 S 107 Arhiv originalu za 3 lyutogo 2014 Procitovano 13 sichnya 2018 Arhiv originalu za 3 lipnya 2013 Procitovano 27 bereznya 2012 a href wiki D0 A8 D0 B0 D0 B1 D0 BB D0 BE D0 BD Cite web title Shablon Cite web cite web a Obslugovuvannya CS1 Storinki z tekstom archived copy yak znachennya parametru title posilannya Lutz D Schmadel Dictionary of Minor Planet Names 5 th Edition Berlin Heidelberg Springer Verlag 2003 992 XVI s ISBN 3 540 00238 3 DzherelaBarbe P Veneciya Vivaldi Muzyka i prazdniki epohi barokko La Venise de Vivaldi Musique et fetes baroques SPb Izdatelstvo Ivana Limbaha 2009 S 280 ISBN 978 5 89059 140 1 Bokkardi V Vivaldi Zhizn zamechatelnyh lyudej Tom 1085 M Molodaya gvardiya 2007 S 272 ISBN 978 5 235 03014 5 Eleanor Selfridge Field A new chronology of Venetian opera and related genres 1660 1760 The calendar of Venetian opera Stanford University Press 2007 S 778 ISBN 978 0 80474 4379 Una citta per Vivaldi broshura pro Antonio Vivaldi 16 bereznya 2014 u Wayback Machine ital angl PosilannyaVikicitati mistyat vislovlyuvannya vid abo pro Antonio VivaldiVikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Antonio Vivaldi angl ital Vivaldi The Four Seasons Complete 7 lyutogo 2019 u Wayback Machine