Ця стаття містить , але походження тверджень у ній через практично повну відсутність . (жовтень 2023) |
Фронда (фр. La fronde — «праща») — сучасне загальне позначення для політичної опозиції або антиурядових заворушень, часом зі скептично-іронічною конотацією.
Історично походить із Франції, де у 1648-1653 рр. відбувалась громадянська війна, або низка протиурядових повстань у Королівстві Франція в 1648—1652 роках. Асоціація цього періоду зі словом «фронда» має коріння у використанні пращі повстанцями, які трощили нею вікна прибічників Мазаріні. У розмовній мові, також на згадку про ті події, вислів «фронда» або «фрондерство» означає браваду перед владою без бажання радикальних змін.
Передісторія
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelZsTDBOaGNtUnBibUZzWDAxaGVtRnlhVzR1YW5Cbkx6STFNbkI0TFVOaGNtUnBibUZzWDAxaGVtRnlhVzR1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Починаючи з 1623 до середини XVII століття повстання в містах Франції відбувалися майже щодня. У 1620—1640 роках у південних, західних і північних провінціях Франції пройшли й селянські повстання. Селянство, що становило більшість населення Франції, було розорене війною, величезними податками, вторгненням ворожих військ і мародерством власної армії.
Кардинал Мазаріні був украй непопулярним першим міністром країни і мав велику кількість придворних ворогів. Тридцятирічна війна і війна з Іспанією, що вимагала величезних фінансових витрат, створила велику незадоволеність населення. У 1646 парламент відмовився внести до своїх регістрів запропоновані Мазаріні фіскальні проекти; одночасно спалахнули відкриті повстання на півдні країни (у Лангедоці) і інших місцях. Фіскальні тенденції політики Мазаріні зачіпали інтереси не тільки простого народу, але й заможного міського класу. На початок 1648 року положення настільки загострилося, що подекуди на вулицях Парижа почалися збройні сутички. У січні, лютому і березні відбулися ряд засідань парламенту, який віднісся негативно до фінансових проектів королеви-регента Анни Австрійської і Мазаріні.
Парламентська фронда (1648-1649)
Влітку 1648 року Мазаріні відправив у заслання декілька своїх впливових ворогів. Тоді парламент почав говорити вже про обмеження урядового свавілля в справі нового оподаткування. Успіх англійської революції, що вже сталася у сусідній Англії, сприяв сміливості французької опозиції. Проте королева-регент звеліла (26 серпня 1648) заарештувати лідера парламентської опозиції, , і ще деяких осіб. Наступного дня населення Парижа побудувало близько 1200 барикад. Анна Австрійська опинилася в Пале-Рояльскому палаці замкнутою цілою системою барикад на сусідніх вулицях. Після дводенних переговорів з парламентом королева, побачивши себе у дуже критичному становищі, звільнила Брусселя.
Розгнівана, вона в середині вересня, з Мазаріні та зі всією сім'єю, виїхала з Парижа в Рюель. Парламент зажадав повернення короля в столицю, але це зроблено не було. Проте, зважившись до певної міри показати себе поступливою, Анна підписала «Сен-Жерменську декларацію», яка загалом задовільняла найголовніші вимоги парламенту. Восени 1648 року до Парижа підійшла частина військ з кордону.
Принц Конде, герой Тридцятирічної війни, завдяки щедрим подарункам королеви, став на сторону уряду, і Анна (у грудні 1648) знову почала боротьбу з парламентом. Конде незабаром взяв в облогу Париж (звідки 5 січня 1649-го виїхала королева). Паризьке міське населення, в союзі з незадоволеними аристократами (Бофором, Ларошфуко, Гонді та іншими), вирішило усіма заходами чинити опір. У Лангедоці, Гієні, Пуату, а також на півночі (у Нормандії і інших місцях) почалися антиурядові повстання.
«Фронда», як стали називати їх спочатку жартома, а потім серйозно — стала приваблювати сильних союзників. Це знову зробило королеву і Мазаріні більш поступливими. Парламент тим часом встиг побачити, що його знатні союзники діють з чисто особистих цілей і не відмовляться від зради. Тому 15 березня парламент прийшов до мирної угоди з урядом, і на короткий час хвилювання стихло.
Фронда принців (1650-1653)
Але ледве ця угода була укладена, виявилася ворожнеча і заздрість Конде до Мазаріні, політику якого він до того часу підтримував. Конде поводився так зухвало по відношенню не тільки до Мазаріні, але й до королеви, що це призвело до відкритого розриву між ним і королівським двором. На початку 1650 року, за наказом Мазаріні, Конде і деяких його друзів було заарештовано і відвезено у Венсенську в'язницю.
Знову зайнялася міжусобна війна, цього разу вже не під верховенством парламенту, а під прямим керівництвом сестри Конде, герцога Ларошфуко та інших аристократів, які зневажали Мазаріні. Найнебезпечнішим для двору було те, що фрондери встановили відносини з Іспанією (що воювала тоді проти Франції). Мазаріні почав військове утихомирення повсталої Нормандії і швидко її приборкав; ця «Фронда Конде» зовсім не була особливо популярна (парламент її зовсім не підтримував). Таким же вдалим (у першій половині 1650 року) було утихомирення й інших місцевостей. Бунтівники усюди здавалися або відступали перед урядовими військами. Але фрондери ще не втрачали бадьорості духу.
Мазаріні, з королевою, маленьким королем і військом, відправився до Бордо, де в липні повстання розгорілося з подвоєною силою; у Парижі залишився Гастон Орлеанський, як повновладний правитель на весь час відсутності двору. У жовтні королівській армії вдалося узяти Бордо (звідки вожді Фронди — Ларошфуко, принцеса Конде та інші — встигли вчасно втекти). Після падіння Бордо Мазаріні перегородив шлях південній іспанській армії (що з'єдналася з Тюренном і іншими фрондерами) і завдав 15 грудня 1650 ворогам рішучої поразки.
Але паризькі вороги Мазаріні ускладнили положення уряду тим, що їм вдалося привернути на сторону «Фронди принців» парламентську Фронду, що тоді вже вгамувалася. Аристократи з'єдналися з парламентом, їхній договір був остаточно оформлений в перші тижні 1651 року, й Анна Австрійська побачила себе у безвихідному становищі: коаліція «двох Фронд» вимагала від неї звільнення Конде та інших заарештованих, а також відставки Мазаріні. Герцог Орлеанський також перейшов на сторону Фронди. В той час, коли Анна зволікала з виконанням вимог парламенту, останній 6 лютого 1651 року оголосив, що визнає правителем Франції не королеву-реґента, а герцога Орлеанського.
Мазаріні втік з Парижа; наступного дня парламент зажадав від королеви (очевидно маючи на увазі Мазаріні), щоб надалі іноземці і люди, які присягали кому небудь іншому, окрім французької корони, не могли посідати вищих посад. 8 лютого парламент формально засудив Мазаріні до вигнання за межі Франції. Королева повинна була поступитися. У Парижі натовпи народу грізно вимагали, щоб неповнолітній король залишився з матір'ю в Парижі і щоб арештовані аристократи були випущені на свободу. 11 лютого королева наказала це зробити.
Мазаріні виїхав з Франції. Але не пройшло й декількох тижнів після його вигнання, як фрондери пересварилися між собою, унаслідок свого дуже різнорідного складу, і принц Конде, підкуплений обіцянками регентки, перейшов на сторону уряду. Ледве він порвав стосунки зі своїми товаришами, як виявилося, що Анна його обдурила; тоді Конде (5 липня 1651) виїхав з Парижа. Королева, на сторону якої один за одним стали переходити її вороги, звинуватила принца в зраді (за відносини з іспанцями). Конде, підтримуваний Роганом, і іншими вельможами, почав заколот в Анжу, Бордо, Ла-Рошелі, Беррі, Гієні тощо.
Іспанці створювали проблеми на південних кордонах; положення Анни знову виявилося критичним. Їй допоміг Мазаріні, що прибув з Німеччини (у листопаді 1651 року) на чолі доволі численної армії найманців. Разом з військами королеви ця армія взялася за приборкання заколоту в неспокійних провінціях. Конде і його союзники пробилися до Парижа, і Конде в'їхав у столицю. Величезна більшість парижан, після довгої смути, що не припинялася, відносилися до обох ворогуючих сторін цілком індиферентно, і якщо все частіше і співчутливіше починало згадувати Мазаріні, то винятково тому, що сподівалося на швидке відновлення порядку й спокою, що були за його правління.
Влітку 1652 року Конде почав насильницькі дії проти прихильників Мазаріні в Парижі; біля воріт столиці відбувалися, із перемінним успіхом, сутички між військами Конде і королівськими військами. Частина парламентських радників виїхала, за королівським бажанням, з Парижа, а Мазаріні виїхав добровільно «у вигнання», щоб показати поступливість уряду. Цей захід призвів до того, на що він розраховував: майже всі аристократичні союзники Конде покинули його; паризьке населення відправило до королеви і короля декілька депутацій з проханням повернутися до Парижа, звідки виїхав всіма покинутий Конде, та приєднався до іспанської армії.
21 жовтня 1652 року королівська сім'я з тріумфом в'їхала до Парижа. Видатні фрондери, які вціліли, були вислані із столиці (найнебезпечніші, втім, виторгували собі амністію, ще перш ніж залишити Конде). Анна відновила всі фінансові едикти, що були чотири роки тому і які послужили першим поштовхом для повстання; королівський абсолютизм запанував цілком. У січні 1653-го знову повернувся Мазаріні, що відняв у Конде останні фортеці, які були в його руках. Подекуди фрондери ще трималися протягом першої половини 1653 року, але тільки за допомогою іспанських військ. Остаточним припиненням Фронди вважається взяття, у вересні 1653, міста Періге військами уряду.
Наслідки Фронди
Кардинал Мазаріні переміг і правив Францією ще 10 років після кінця заворушень. Фронда не була означена кривавими стратами, бо уряд довгий час ще боявся її відновлення. Придушення руху мало результатом досконале зміцнення королівської влади і остаточне приниження парламенту і аристократії, тобто двох сил, що мали хоч які-небудь шанси в боротьбі з абсолютизмом. У пам'яті народу Фронда залишилася оточеною презирством і насмішками: дуже великою була роль чисто особистої ворожнечі і особистих інтересів в цьому русі, і дуже руйнівним воно опинилося для більшості населення. Багато сприяли непопулярності Фронди і зносини фрондерів із зовнішніми ворогами, іспанцями. Деякі історики схильні розглядати Фронду як карикатурне віддзеркалення сучасної їй англійської революції.
Джерела
- Sainte-Aulaire, Histoire de la fronde (Paris, 1827)
- Bouchard, Les guerres de religion et les troubles en Bourbonnais (Moulins, 1885);
- Chéruel, Histoire de France pendant la minorité de Louis XIV (Paris, 1879)
- Basin, Histoire de France sous le ministère de Mazarin (Paris, 1846)
- Лависс и Рамбо, Всеобщая история (Москва, 1899, т. 6).
Посилання
- Фронда // Універсальний словник-енциклопедія. — 4-те вид. — К. : Тека, 2006.
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Cya stattya mistit perelik posilan ale pohodzhennya tverdzhen u nij zalishayetsya nezrozumilim cherez praktichno povnu vidsutnist vnutrishnotekstovih dzherel vinosok Bud laska dopomozhit polipshiti cyu stattyu peretvorivshi dzherela z pereliku posilan na dzherela vinoski u samomu teksti statti zhovten 2023 Fronda fr La fronde prasha suchasne zagalne poznachennya dlya politichnoyi opoziciyi abo antiuryadovih zavorushen chasom zi skeptichno ironichnoyu konotaciyeyu Istorichno pohodit iz Franciyi de u 1648 1653 rr vidbuvalas gromadyanska vijna abo nizka protiuryadovih povstan u Korolivstvi Franciya v 1648 1652 rokah Asociaciya cogo periodu zi slovom fronda maye korinnya u vikoristanni prashi povstancyami yaki troshili neyu vikna pribichnikiv Mazarini U rozmovnij movi takozh na zgadku pro ti podiyi visliv fronda abo fronderstvo oznachaye bravadu pered vladoyu bez bazhannya radikalnih zmin PeredistoriyaKardinal Dzhulio Mazarini nepopulyarni rishennya yakogo viklikali do zhittya Frondu Pochinayuchi z 1623 do seredini XVII stolittya povstannya v mistah Franciyi vidbuvalisya majzhe shodnya U 1620 1640 rokah u pivdennih zahidnih i pivnichnih provinciyah Franciyi projshli j selyanski povstannya Selyanstvo sho stanovilo bilshist naselennya Franciyi bulo rozorene vijnoyu velicheznimi podatkami vtorgnennyam vorozhih vijsk i maroderstvom vlasnoyi armiyi Kardinal Mazarini buv ukraj nepopulyarnim pershim ministrom krayini i mav veliku kilkist pridvornih vorogiv Tridcyatirichna vijna i vijna z Ispaniyeyu sho vimagala velicheznih finansovih vitrat stvorila veliku nezadovolenist naselennya U 1646 parlament vidmovivsya vnesti do svoyih registriv zaproponovani Mazarini fiskalni proekti odnochasno spalahnuli vidkriti povstannya na pivdni krayini u Langedoci i inshih miscyah Fiskalni tendenciyi politiki Mazarini zachipali interesi ne tilki prostogo narodu ale j zamozhnogo miskogo klasu Na pochatok 1648 roku polozhennya nastilki zagostrilosya sho podekudi na vulicyah Parizha pochalisya zbrojni sutichki U sichni lyutomu i berezni vidbulisya ryad zasidan parlamentu yakij vidnissya negativno do finansovih proektiv korolevi regenta Anni Avstrijskoyi i Mazarini Parlamentska fronda 1648 1649 Vlitku 1648 roku Mazarini vidpraviv u zaslannya dekilka svoyih vplivovih vorogiv Todi parlament pochav govoriti vzhe pro obmezhennya uryadovogo svavillya v spravi novogo opodatkuvannya Uspih anglijskoyi revolyuciyi sho vzhe stalasya u susidnij Angliyi spriyav smilivosti francuzkoyi opoziciyi Prote koroleva regent zvelila 26 serpnya 1648 zaareshtuvati lidera parlamentskoyi opoziciyi i she deyakih osib Nastupnogo dnya naselennya Parizha pobuduvalo blizko 1200 barikad Anna Avstrijska opinilasya v Pale Royalskomu palaci zamknutoyu ciloyu sistemoyu barikad na susidnih vulicyah Pislya dvodennih peregovoriv z parlamentom koroleva pobachivshi sebe u duzhe kritichnomu stanovishi zvilnila Brusselya Rozgnivana vona v seredini veresnya z Mazarini ta zi vsiyeyu sim yeyu viyihala z Parizha v Ryuel Parlament zazhadav povernennya korolya v stolicyu ale ce zrobleno ne bulo Prote zvazhivshis do pevnoyi miri pokazati sebe postuplivoyu Anna pidpisala Sen Zhermensku deklaraciyu yaka zagalom zadovilnyala najgolovnishi vimogi parlamentu Voseni 1648 roku do Parizha pidijshla chastina vijsk z kordonu Princ Konde geroj Tridcyatirichnoyi vijni zavdyaki shedrim podarunkam korolevi stav na storonu uryadu i Anna u grudni 1648 znovu pochala borotbu z parlamentom Konde nezabarom vzyav v oblogu Parizh zvidki 5 sichnya 1649 go viyihala koroleva Parizke miske naselennya v soyuzi z nezadovolenimi aristokratami Boforom Laroshfuko Gondi ta inshimi virishilo usima zahodami chiniti opir U Langedoci Giyeni Puatu a takozh na pivnochi u Normandiyi i inshih miscyah pochalisya antiuryadovi povstannya Fronda yak stali nazivati yih spochatku zhartoma a potim serjozno stala privablyuvati silnih soyuznikiv Ce znovu zrobilo korolevu i Mazarini bilsh postuplivimi Parlament tim chasom vstig pobachiti sho jogo znatni soyuzniki diyut z chisto osobistih cilej i ne vidmovlyatsya vid zradi Tomu 15 bereznya parlament prijshov do mirnoyi ugodi z uryadom i na korotkij chas hvilyuvannya stihlo Fronda princiv 1650 1653 Ale ledve cya ugoda bula ukladena viyavilasya vorozhnecha i zazdrist Konde do Mazarini politiku yakogo vin do togo chasu pidtrimuvav Konde povodivsya tak zuhvalo po vidnoshennyu ne tilki do Mazarini ale j do korolevi sho ce prizvelo do vidkritogo rozrivu mizh nim i korolivskim dvorom Na pochatku 1650 roku za nakazom Mazarini Konde i deyakih jogo druziv bulo zaareshtovano i vidvezeno u Vensensku v yaznicyu Znovu zajnyalasya mizhusobna vijna cogo razu vzhe ne pid verhovenstvom parlamentu a pid pryamim kerivnictvom sestri Konde gercoga Laroshfuko ta inshih aristokrativ yaki znevazhali Mazarini Najnebezpechnishim dlya dvoru bulo te sho fronderi vstanovili vidnosini z Ispaniyeyu sho voyuvala todi proti Franciyi Mazarini pochav vijskove utihomirennya povstaloyi Normandiyi i shvidko yiyi priborkav cya Fronda Konde zovsim ne bula osoblivo populyarna parlament yiyi zovsim ne pidtrimuvav Takim zhe vdalim u pershij polovini 1650 roku bulo utihomirennya j inshih miscevostej Buntivniki usyudi zdavalisya abo vidstupali pered uryadovimi vijskami Ale fronderi she ne vtrachali badorosti duhu Princ Luyi Konde vidatnij francuzkij polkovodec j diyach Frondi Mazarini z korolevoyu malenkim korolem i vijskom vidpravivsya do Bordo de v lipni povstannya rozgorilosya z podvoyenoyu siloyu u Parizhi zalishivsya Gaston Orleanskij yak povnovladnij pravitel na ves chas vidsutnosti dvoru U zhovtni korolivskij armiyi vdalosya uzyati Bordo zvidki vozhdi Frondi Laroshfuko princesa Konde ta inshi vstigli vchasno vtekti Pislya padinnya Bordo Mazarini peregorodiv shlyah pivdennij ispanskij armiyi sho z yednalasya z Tyurennom i inshimi fronderami i zavdav 15 grudnya 1650 vorogam rishuchoyi porazki Ale parizki vorogi Mazarini uskladnili polozhennya uryadu tim sho yim vdalosya privernuti na storonu Frondi princiv parlamentsku Frondu sho todi vzhe vgamuvalasya Aristokrati z yednalisya z parlamentom yihnij dogovir buv ostatochno oformlenij v pershi tizhni 1651 roku j Anna Avstrijska pobachila sebe u bezvihidnomu stanovishi koaliciya dvoh Frond vimagala vid neyi zvilnennya Konde ta inshih zaareshtovanih a takozh vidstavki Mazarini Gercog Orleanskij takozh perejshov na storonu Frondi V toj chas koli Anna zvolikala z vikonannyam vimog parlamentu ostannij 6 lyutogo 1651 roku ogolosiv sho viznaye pravitelem Franciyi ne korolevu regenta a gercoga Orleanskogo Mazarini vtik z Parizha nastupnogo dnya parlament zazhadav vid korolevi ochevidno mayuchi na uvazi Mazarini shob nadali inozemci i lyudi yaki prisyagali komu nebud inshomu okrim francuzkoyi koroni ne mogli posidati vishih posad 8 lyutogo parlament formalno zasudiv Mazarini do vignannya za mezhi Franciyi Koroleva povinna bula postupitisya U Parizhi natovpi narodu grizno vimagali shob nepovnolitnij korol zalishivsya z matir yu v Parizhi i shob areshtovani aristokrati buli vipusheni na svobodu 11 lyutogo koroleva nakazala ce zrobiti Mazarini viyihav z Franciyi Ale ne projshlo j dekilkoh tizhniv pislya jogo vignannya yak fronderi peresvarilisya mizh soboyu unaslidok svogo duzhe riznoridnogo skladu i princ Konde pidkuplenij obicyankami regentki perejshov na storonu uryadu Ledve vin porvav stosunki zi svoyimi tovarishami yak viyavilosya sho Anna jogo obdurila todi Konde 5 lipnya 1651 viyihav z Parizha Koroleva na storonu yakoyi odin za odnim stali perehoditi yiyi vorogi zvinuvatila princa v zradi za vidnosini z ispancyami Konde pidtrimuvanij Roganom i inshimi velmozhami pochav zakolot v Anzhu Bordo La Rosheli Berri Giyeni tosho Ispanci stvoryuvali problemi na pivdennih kordonah polozhennya Anni znovu viyavilosya kritichnim Yij dopomig Mazarini sho pribuv z Nimechchini u listopadi 1651 roku na choli dovoli chislennoyi armiyi najmanciv Razom z vijskami korolevi cya armiya vzyalasya za priborkannya zakolotu v nespokijnih provinciyah Konde i jogo soyuzniki probilisya do Parizha i Konde v yihav u stolicyu Velichezna bilshist parizhan pislya dovgoyi smuti sho ne pripinyalasya vidnosilisya do oboh voroguyuchih storin cilkom indiferentno i yaksho vse chastishe i spivchutlivishe pochinalo zgaduvati Mazarini to vinyatkovo tomu sho spodivalosya na shvidke vidnovlennya poryadku j spokoyu sho buli za jogo pravlinnya Vlitku 1652 roku Konde pochav nasilnicki diyi proti prihilnikiv Mazarini v Parizhi bilya vorit stolici vidbuvalisya iz pereminnim uspihom sutichki mizh vijskami Konde i korolivskimi vijskami Chastina parlamentskih radnikiv viyihala za korolivskim bazhannyam z Parizha a Mazarini viyihav dobrovilno u vignannya shob pokazati postuplivist uryadu Cej zahid prizviv do togo na sho vin rozrahovuvav majzhe vsi aristokratichni soyuzniki Konde pokinuli jogo parizke naselennya vidpravilo do korolevi i korolya dekilka deputacij z prohannyam povernutisya do Parizha zvidki viyihav vsima pokinutij Konde ta priyednavsya do ispanskoyi armiyi 21 zhovtnya 1652 roku korolivska sim ya z triumfom v yihala do Parizha Vidatni fronderi yaki vcilili buli vislani iz stolici najnebezpechnishi vtim vitorguvali sobi amnistiyu she persh nizh zalishiti Konde Anna vidnovila vsi finansovi edikti sho buli chotiri roki tomu i yaki posluzhili pershim poshtovhom dlya povstannya korolivskij absolyutizm zapanuvav cilkom U sichni 1653 go znovu povernuvsya Mazarini sho vidnyav u Konde ostanni forteci yaki buli v jogo rukah Podekudi fronderi she trimalisya protyagom pershoyi polovini 1653 roku ale tilki za dopomogoyu ispanskih vijsk Ostatochnim pripinennyam Frondi vvazhayetsya vzyattya u veresni 1653 mista Perige vijskami uryadu Naslidki FrondiKardinal Mazarini peremig i praviv Franciyeyu she 10 rokiv pislya kincya zavorushen Fronda ne bula oznachena krivavimi stratami bo uryad dovgij chas she boyavsya yiyi vidnovlennya Pridushennya ruhu malo rezultatom doskonale zmicnennya korolivskoyi vladi i ostatochne prinizhennya parlamentu i aristokratiyi tobto dvoh sil sho mali hoch yaki nebud shansi v borotbi z absolyutizmom U pam yati narodu Fronda zalishilasya otochenoyu prezirstvom i nasmishkami duzhe velikoyu bula rol chisto osobistoyi vorozhnechi i osobistih interesiv v comu rusi i duzhe rujnivnim vono opinilosya dlya bilshosti naselennya Bagato spriyali nepopulyarnosti Frondi i znosini fronderiv iz zovnishnimi vorogami ispancyami Deyaki istoriki shilni rozglyadati Frondu yak karikaturne viddzerkalennya suchasnoyi yij anglijskoyi revolyuciyi DzherelaSainte Aulaire Histoire de la fronde Paris 1827 Bouchard Les guerres de religion et les troubles en Bourbonnais Moulins 1885 Cheruel Histoire de France pendant la minorite de Louis XIV Paris 1879 Basin Histoire de France sous le ministere de Mazarin Paris 1846 Laviss i Rambo Vseobshaya istoriya Moskva 1899 t 6 PosilannyaFronda Universalnij slovnik enciklopediya 4 te vid K Teka 2006