Франсуа Рюд (фр. François Rude 4 січня, 1784, Діжон — 3 листопада, 1855, Париж) — уславлений французький скульптор першої половини XIX століття.
Франсуа Рюд | |
François Rude | |
![]() Ск. Еммануель Фрем'є, Франсуа Рюд | |
Ім'я при народженні | François Rude |
---|---|
Народився | 4 січня 1784 Діжон |
Помер | 3 листопада 1855 (71 рік) Париж |
Національність | |
Громадянство | ![]() |
Навчання | Національна вища школа красних мистецтв і d |
Напрямок | пізній класицизм, романтизм |
Працював у містах | Париж |
Основні роботи | монумент генералу Нею, рельєф «Похід добровольців 1792 року» або «Марсельєза» |
Нагороди | Орден Почесного легіону |
Життєпис. Ранні роки
Походить з простої, неартистичної родини. Народився в місті Діжон, виявив зацікавленість в малюванні. Приватно займався малюванням з П'єром Картельє. Навчався в Діжонській художній школі. 1809 року дістався Парижу, де показав невеличкий власний твір «Тезей піднімає з землі диск» Віван-Денону. Старий дипломат і сам прихильник мистецтв сприяв отриманню провінціалом Рюдом художньої освіти. Навчання тривало три роки (1809—1812). 1812 року Франсуа Рюд отримав Римську премію, що надавала право на закордонну подорож у Італію задля удосконалення майстерності. Але чергова військова авантюра Наполеона І, що закінчилася поразкою і національною катастрофою для Франції, стала в перешкоді. Париж був окупований військами Священного Союзу європейських монархів, а згодом полоненого Наполеона вивезли у заслання на острів Св. Єлени під пильний контроль Великої Британії. Через молодість і просте походження Франсуа Руд не брав участі ні в драматичних подіях французької революції 1789–1793 рр., ні у військових авантюрах Наполеона. Але мав ліберальні погляди, що призвело до політичної еміграції у франкомовну Бельгію під час відновлення монархії Бурбонів у Франції.
Бельгійський період
Бельгія того часу — місце еміграції багатьох французьких родин, прихильників революційних ідей, прихильників Наполеона і супротивників монархії Бурбонів. Серед емігрантів перебував і уславлений французький художник, засновник революційного класицизму часів французької революції — Жак-Луї Давід, вчитель багатьох французьких художників. Він привітно поставився до нового емігранта і сприяв як удосконаленню його майстерності в Бельгії, так і замовам від багатих меценатів. Рюд працював скульптором-декоратором у палаці в Терваренку (знищено), в оперному театрі Ла Моне, в Брюсселі. Серед портретних творів цього періоду — два погруддя самого Жака-Луї Давіда, погруддя короля Бельгії — Леопольда.
Одруження
В Бельгії Франсуа Рюд, успішний митець, зустрів Софі Фрем'є, доньку французьких емігрантів, з якою узяв шлюб. Софі Фрем'є, сама художниця, двоюрідна сестра скульптора Еммануеля Фрем'є, прихильно ставилася до фаху чоловіка. Перебування Франсуа Рюда в еміграції у Бельгії тривало дванадцять років (1815—1827). Коли з'явилась можливість повернутися на батьківщину, Франсу Рюд з родиною перебрався у Париж. Але уряд Франції категорично відмовляв повернутися на батьківщину колишньому революціонерові — Жаку-Луї Давіду, що так і помер на чужині.
Церковні замови
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkprTDBOaGRHOWZWWFJwWTJGZlRHOTFkbkpsWDB4UU1qQTVNQzVxY0djdk1USXdjSGd0UTJGMGIxOVZkR2xqWVY5TWIzVjJjbVZmVEZBeU1Ea3dMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Серед перших творів митця у Парижі після повернення — скульптура Богородиці та скульптура «Меркурій, що прив'язує крильця до власних сандалів», як покажчики компромісної, еклектичної уяви митця і його художньої манери. Але митець не втрачав зацікавленості в подіях французької революції та її героях. Свідоцтво тому — погруддя Гаспара Монжа, математика, діяча французької революції, сенатора і представника нової, наполеонівської аристократії. Франсуа Рюд — також автор монументу маршалу Нею, діячу доби, коли забулися ідеали революції, а прихильники Наполеона почали реалізувати авантюрні військові ідеї перевертня-диктатора Наполеона. Думки розділились і монумент маршалу Нею викликав як захоплення в таборі французьких романтиків (Віктор Гюго), так і роздратування їх ідейних супротивників. Рюду закидали некрасивий силует монумента, незважаючи на його щирість і справжній, не фальшивий пафос. У порівнянні з монументами іншим французьким генералам — монумент Нею не гірший серед них.
По смерті французького скульптора Жана-Батісти Романа (1792—1835), що працював в стилі академізму, Франсуа Рюд закінчив мармурову скульптуру «Катон Утичський», виконану у повний зріст і заввишки два метри тридцять чотири сантиметри (2 м 34 см). Твір скульптора Ж.-Б Романа привабив зверненням до героїчної постаті давньоримського політика і стоїка, що наважився боротися із зловживаннями бюрократії в державі і бути супротивником зміцнення влади самого Цезаря, цих «подонків Ромула» за висловом Цицерона.
- Монумент маршалу Нею, Париж.
- Підпис Ф. Рюда на постаменті маршалу Нею.
- Еме-Жуль Далу. Монумент генералу Лазарю Гошу, Квіберон
Добровольці 1792 року
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelJpTDBGeVkxOUVaVjlVY21sdmJYQm9aVjlrWlhSaGFXd3VhbkJuTHpReE1IQjRMVUZ5WTE5RVpWOVVjbWx2YlhCb1pWOWtaWFJoYVd3dWFuQm4uanBn.jpg)
«Добровольці 1792 року» — лише один з горельєфів Тріумфальної арки, побудованої на площі Етуаль. Її побудова розтяглася на декілька десятиліть і кінечний варіант прийшовся на добу пізнього класицизму, з його монотонністю, лапідарністю, уславленням військових перемог. Пізній класицизм Франції кінця 18 століття переродився з волі Наполеона у ампір і межував з помертвілим академізмом.
Франсуа Рюд отримав замову лише на один з чотирьох горельєфів, призначеного для оздоблення пілону арки праворуч. Попередні програми рельєфів мали уславити військові перемоги Наполеона І та спадковість від тих перемог — нового політичного режиму. Тому один з рельєфів має назву «Апофеоз Наполеона». Відхід від жорсткого слідування програмі надав можливість Рюду звернутися не до звеличення Наполеона, а до теми добровольців, котрі виступили на захист Франції від загарбників у вересні 1792 року. Військова небезпека від чужинців була такою значною, що на поклик революційного на той час уряду відгукнулися тисячі добровольців-волонтерів. Напередодні, 10 серпня 1792 року в Парижі скасували монархію і владу номінально отримав народ Франції. Тому війну з чужинцями, захист батьківщини, вже повів сам народ без проводу монарха, як то було століттями до цього. 20 вересня 1792 року добровольці і вибороли вирішальну перемогу над чужинцями під Вальмі. Тривожний момент виступу добровольців у похід, коли доля майбутнього двобою з небезпечним ворогом ще нікому не була відома, і став сюжетом твору Франсуа Рюда.
Досвід підказав митцю використати усі значні знахідки попереднього періоду. В горельєфі Рюд використав і низький рельєф, і круглу скульптуру, і військову арматуру зі зброєю, і алегорію Свободи. Згодилося використання і алегоричної фігури Свободи, такої типової і для доби бароко, і для доби класицизму. Але алегорія Франсуа Рюда надзвичайно далека від холодних зразків класицизму, а своїм болем і пафосом близька до неперевершених зразків скульптури на кшталт « Пергамського вівтаря» або «Лаокоона з синами, що гинуть від змія Афіни».
Рельєф Рюда композиційно поділений на частину алегоричну (верхню) і реалістичну — низ з вояками-добровольцями. Крилата фігура Свободи з мечем в руці, тривожна і грізна, з розпатланим волоссям, з обличчям, спотвореним несамовитим криком, головує в композиції. На її гасло «Батьківщина в небезпеці !» відгукнулися старі і малі, їх і уособлюють — лучник, вояк ветеран, підліток, немічний старий, що благословляє захисників рідного краю. Крилата фігура Свободи така завелика, що дорівнює розмірами щільній групі з шести вояків-добровольців. Рюд подав героїв рельєфу не в тогочасних, а в умовно-класичних, давньоримських шатах, що лише підкреслювало позачасовість героїчного пориву волонтерів 1792 року.
Опинившись в центрі аристократичного району Парижа, твір Франсуа Рюда витримав іспит і центральним місцем французької столиці, і іспит часом. Рельєф став центральним твором як самого скульптора, так і значним монументальним твором французької пластики всього 19 століття.
Музей Франсуа Рюда
У місті Діжон з 1947 року створено музей Франсуа Рюда в колишній церкві Сент-Этьєн одинадцятого століття. Муніципалітет збирав копії та зліпки творів митця впродовж 1887–1910-х років, які і представлені у експозиції.
Вибрані твори
- «Тезей піднімає з землі диск»
- «Жак-Луї Давід», погруддя
- «Леопольд, король Нідерландів», погруддя
- скульптурні оздоби театру Ла Моне, Брюссель
- вісім рельєфів для палацу в Терваренку
- скульптура «Богородиця», церква Св. Гервасія, Париж
- «Хрещення Христа в Йордані», церква Марії Магдалини
- «Розп'яття», церква Св. Вікентія де Поля
- «Геба з орлом Юпітера», мармур
- «Жанна д'Арк», мармур, Лувр, Париж
- «Меркурій», бронза, Лувр, Париж.
- «Хлопчик неаполітанець з черепахою», Лувр, Париж
- «Катон», мармур, Лувр, Париж.
- «Мореплавець Лаперуз», погруддя
- «Гаспар Монж», сенатор, науковець, наполеонівський вельможа, погруддя
- монумент маршалу Нею, бронза, Париж.
- Рельєф «Похід добровольців 1792 року» або «Марсельєза», Площа Етуаль, Париж.
- голова алегорії Свободи, бронза, Музей образотворчих мистецтв імені Пушкіна, Москва
- голова ветерана революційних військ, Музей мистецтва Метрополітен, Нью-Йорк
- надгробок політику-республіканцю Годфруа Кавеньяку, цвинтар Монпарнас
Галерея
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek0xTDBKMWMzUmxYMFp5WVc0bFF6TWxRVGR2YVhOZlVuVmtaU1V5UTE5RGFXMWxkR2tsUXpNbFFUaHlaVjlrZFY5TmIyNTBjR0Z5Ym1GemMyVmZKVEk0TWlVeU9TNXFjR2N2TWpJd2NIZ3RRblZ6ZEdWZlJuSmhiaVZETXlWQk4yOXBjMTlTZFdSbEpUSkRYME5wYldWMGFTVkRNeVZCT0hKbFgyUjFYMDF2Ym5Sd1lYSnVZWE56WlY4bE1qZ3lKVEk1TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
- Церква Сент-Етьєн 11 століття. Музей Франсуа Рюда в місті Діжон.
- Площа Франсуа Рюда в місті Діжон
- «Геба і орел Зевса», останній твір Франсуа Рюда, бронза. Художній інститут Чикаго
Див. також
Примітки
- artist list of the National Museum of Sweden — 2016.
Посилання
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Франсуа Рюд |
- Праці Рюда (фр.)
- Праці Рюда (англ.)
- На сайті міста Діжона (фр.)
Джерела
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Fransua Ryud fr Francois Rude 4 sichnya 1784 Dizhon 3 listopada 1855 Parizh uslavlenij francuzkij skulptor pershoyi polovini XIX stolittya Fransua Ryud Francois Rude Sk Emmanuel Frem ye Fransua Ryud Im ya pri narodzhenni Francois Rude Narodivsya 4 sichnya 1784 1784 01 04 Dizhon Pomer 3 listopada 1855 1855 11 03 71 rik Parizh Nacionalnist Franciya Gromadyanstvo Franciya 1 Navchannya Nacionalna visha shkola krasnih mistectv i d Napryamok piznij klasicizm romantizm Pracyuvav u mistah Parizh Osnovni roboti monument generalu Neyu relyef Pohid dobrovolciv 1792 roku abo Marselyeza Nagorodi Orden Pochesnogo legionu U Vikipediyi ye statti pro inshih lyudej iz prizvishem Ryud Zhittyepis Ranni rokiPohodit z prostoyi neartistichnoyi rodini Narodivsya v misti Dizhon viyaviv zacikavlenist v malyuvanni Privatno zajmavsya malyuvannyam z P yerom Kartelye Navchavsya v Dizhonskij hudozhnij shkoli 1809 roku distavsya Parizhu de pokazav nevelichkij vlasnij tvir Tezej pidnimaye z zemli disk Vivan Denonu Starij diplomat i sam prihilnik mistectv spriyav otrimannyu provincialom Ryudom hudozhnoyi osviti Navchannya trivalo tri roki 1809 1812 1812 roku Fransua Ryud otrimav Rimsku premiyu sho nadavala pravo na zakordonnu podorozh u Italiyu zadlya udoskonalennya majsternosti Ale chergova vijskova avantyura Napoleona I sho zakinchilasya porazkoyu i nacionalnoyu katastrofoyu dlya Franciyi stala v pereshkodi Parizh buv okupovanij vijskami Svyashennogo Soyuzu yevropejskih monarhiv a zgodom polonenogo Napoleona vivezli u zaslannya na ostriv Sv Yeleni pid pilnij kontrol Velikoyi Britaniyi Cherez molodist i proste pohodzhennya Fransua Rud ne brav uchasti ni v dramatichnih podiyah francuzkoyi revolyuciyi 1789 1793 rr ni u vijskovih avantyurah Napoleona Ale mav liberalni poglyadi sho prizvelo do politichnoyi emigraciyi u frankomovnu Belgiyu pid chas vidnovlennya monarhiyi Burboniv u Franciyi Belgijskij periodBelgiya togo chasu misce emigraciyi bagatoh francuzkih rodin prihilnikiv revolyucijnih idej prihilnikiv Napoleona i suprotivnikiv monarhiyi Burboniv Sered emigrantiv perebuvav i uslavlenij francuzkij hudozhnik zasnovnik revolyucijnogo klasicizmu chasiv francuzkoyi revolyuciyi Zhak Luyi David vchitel bagatoh francuzkih hudozhnikiv Vin privitno postavivsya do novogo emigranta i spriyav yak udoskonalennyu jogo majsternosti v Belgiyi tak i zamovam vid bagatih mecenativ Ryud pracyuvav skulptorom dekoratorom u palaci v Tervarenku znisheno v opernomu teatri La Mone v Bryusseli Sered portretnih tvoriv cogo periodu dva pogruddya samogo Zhaka Luyi Davida pogruddya korolya Belgiyi Leopolda OdruzhennyaV Belgiyi Fransua Ryud uspishnij mitec zustriv Sofi Frem ye donku francuzkih emigrantiv z yakoyu uzyav shlyub Sofi Frem ye sama hudozhnicya dvoyuridna sestra skulptora Emmanuelya Frem ye prihilno stavilasya do fahu cholovika Perebuvannya Fransua Ryuda v emigraciyi u Belgiyi trivalo dvanadcyat rokiv 1815 1827 Koli z yavilas mozhlivist povernutisya na batkivshinu Fransu Ryud z rodinoyu perebravsya u Parizh Ale uryad Franciyi kategorichno vidmovlyav povernutisya na batkivshinu kolishnomu revolyucionerovi Zhaku Luyi Davidu sho tak i pomer na chuzhini Cerkovni zamovi Katon Utichskij pislya 1835 r Luvr Sered pershih tvoriv mitcya u Parizhi pislya povernennya skulptura Bogorodici ta skulptura Merkurij sho priv yazuye krilcya do vlasnih sandaliv yak pokazhchiki kompromisnoyi eklektichnoyi uyavi mitcya i jogo hudozhnoyi maneri Ale mitec ne vtrachav zacikavlenosti v podiyah francuzkoyi revolyuciyi ta yiyi geroyah Svidoctvo tomu pogruddya Gaspara Monzha matematika diyacha francuzkoyi revolyuciyi senatora i predstavnika novoyi napoleonivskoyi aristokratiyi Fransua Ryud takozh avtor monumentu marshalu Neyu diyachu dobi koli zabulisya ideali revolyuciyi a prihilniki Napoleona pochali realizuvati avantyurni vijskovi ideyi perevertnya diktatora Napoleona Dumki rozdililis i monument marshalu Neyu viklikav yak zahoplennya v tabori francuzkih romantikiv Viktor Gyugo tak i rozdratuvannya yih idejnih suprotivnikiv Ryudu zakidali nekrasivij siluet monumenta nezvazhayuchi na jogo shirist i spravzhnij ne falshivij pafos U porivnyanni z monumentami inshim francuzkim generalam monument Neyu ne girshij sered nih Po smerti francuzkogo skulptora Zhana Batisti Romana 1792 1835 sho pracyuvav v stili akademizmu Fransua Ryud zakinchiv marmurovu skulpturu Katon Utichskij vikonanu u povnij zrist i zavvishki dva metri tridcyat chotiri santimetri 2 m 34 sm Tvir skulptora Zh B Romana privabiv zvernennyam do geroyichnoyi postati davnorimskogo politika i stoyika sho navazhivsya borotisya iz zlovzhivannyami byurokratiyi v derzhavi i buti suprotivnikom zmicnennya vladi samogo Cezarya cih podonkiv Romula za vislovom Cicerona Monument marshalu Neyu Parizh Pidpis F Ryuda na postamenti marshalu Neyu Eme Zhul Dalu Monument generalu Lazaryu Goshu KviberonDobrovolci 1792 rokuFransua Ryud Vistup dobrovolciv na zahist batkivshini Marselyeza Bronza 1833 1836 rr Triumfalna arka na ploshi Etual teper imeni de Golya v Parizhi Dobrovolci 1792 roku lishe odin z gorelyefiv Triumfalnoyi arki pobudovanoyi na ploshi Etual Yiyi pobudova roztyaglasya na dekilka desyatilit i kinechnij variant prijshovsya na dobu piznogo klasicizmu z jogo monotonnistyu lapidarnistyu uslavlennyam vijskovih peremog Piznij klasicizm Franciyi kincya 18 stolittya pererodivsya z voli Napoleona u ampir i mezhuvav z pomertvilim akademizmom Fransua Ryud otrimav zamovu lishe na odin z chotiroh gorelyefiv priznachenogo dlya ozdoblennya pilonu arki pravoruch Poperedni programi relyefiv mali uslaviti vijskovi peremogi Napoleona I ta spadkovist vid tih peremog novogo politichnogo rezhimu Tomu odin z relyefiv maye nazvu Apofeoz Napoleona Vidhid vid zhorstkogo sliduvannya programi nadav mozhlivist Ryudu zvernutisya ne do zvelichennya Napoleona a do temi dobrovolciv kotri vistupili na zahist Franciyi vid zagarbnikiv u veresni 1792 roku Vijskova nebezpeka vid chuzhinciv bula takoyu znachnoyu sho na poklik revolyucijnogo na toj chas uryadu vidguknulisya tisyachi dobrovolciv volonteriv Naperedodni 10 serpnya 1792 roku v Parizhi skasuvali monarhiyu i vladu nominalno otrimav narod Franciyi Tomu vijnu z chuzhincyami zahist batkivshini vzhe poviv sam narod bez provodu monarha yak to bulo stolittyami do cogo 20 veresnya 1792 roku dobrovolci i viboroli virishalnu peremogu nad chuzhincyami pid Valmi Trivozhnij moment vistupu dobrovolciv u pohid koli dolya majbutnogo dvoboyu z nebezpechnim vorogom she nikomu ne bula vidoma i stav syuzhetom tvoru Fransua Ryuda Dosvid pidkazav mitcyu vikoristati usi znachni znahidki poperednogo periodu V gorelyefi Ryud vikoristav i nizkij relyef i kruglu skulpturu i vijskovu armaturu zi zbroyeyu i alegoriyu Svobodi Zgodilosya vikoristannya i alegorichnoyi figuri Svobodi takoyi tipovoyi i dlya dobi baroko i dlya dobi klasicizmu Ale alegoriya Fransua Ryuda nadzvichajno daleka vid holodnih zrazkiv klasicizmu a svoyim bolem i pafosom blizka do neperevershenih zrazkiv skulpturi na kshtalt Pergamskogo vivtarya abo Laokoona z sinami sho ginut vid zmiya Afini Relyef Ryuda kompozicijno podilenij na chastinu alegorichnu verhnyu i realistichnu niz z voyakami dobrovolcyami Krilata figura Svobodi z mechem v ruci trivozhna i grizna z rozpatlanim volossyam z oblichchyam spotvorenim nesamovitim krikom golovuye v kompoziciyi Na yiyi gaslo Batkivshina v nebezpeci vidguknulisya stari i mali yih i uosoblyuyut luchnik voyak veteran pidlitok nemichnij starij sho blagoslovlyaye zahisnikiv ridnogo krayu Krilata figura Svobodi taka zavelika sho dorivnyuye rozmirami shilnij grupi z shesti voyakiv dobrovolciv Ryud podav geroyiv relyefu ne v togochasnih a v umovno klasichnih davnorimskih shatah sho lishe pidkreslyuvalo pozachasovist geroyichnogo porivu volonteriv 1792 roku Opinivshis v centri aristokratichnogo rajonu Parizha tvir Fransua Ryuda vitrimav ispit i centralnim miscem francuzkoyi stolici i ispit chasom Relyef stav centralnim tvorom yak samogo skulptora tak i znachnim monumentalnim tvorom francuzkoyi plastiki vsogo 19 stolittya Muzej Fransua RyudaU misti Dizhon z 1947 roku stvoreno muzej Fransua Ryuda v kolishnij cerkvi Sent Etyen odinadcyatogo stolittya Municipalitet zbirav kopiyi ta zlipki tvoriv mitcya vprodovzh 1887 1910 h rokiv yaki i predstavleni u ekspoziciyi Vibrani tvorimonument marshalu Neyu bronza Parizh Tezej pidnimaye z zemli disk Zhak Luyi David pogruddya Leopold korol Niderlandiv pogruddya skulpturni ozdobi teatru La Mone Bryussel visim relyefiv dlya palacu v Tervarenku skulptura Bogorodicya cerkva Sv Gervasiya Parizh Hreshennya Hrista v Jordani cerkva Mariyi Magdalini Rozp yattya cerkva Sv Vikentiya de Polya Geba z orlom Yupitera marmur Zhanna d Ark marmur Luvr Parizh Merkurij bronza Luvr Parizh Hlopchik neapolitanec z cherepahoyu Luvr Parizh Katon marmur Luvr Parizh Moreplavec Laperuz pogruddya Gaspar Monzh senator naukovec napoleonivskij velmozha pogruddya monument marshalu Neyu bronza Parizh Relyef Pohid dobrovolciv 1792 roku abo Marselyeza Plosha Etual Parizh golova alegoriyi Svobodi bronza Muzej obrazotvorchih mistectv imeni Pushkina Moskva golova veterana revolyucijnih vijsk Muzej mistectva Metropoliten Nyu Jork nadgrobok politiku respublikancyu Godfrua Kavenyaku cvintar MonparnasGalereyaPogruddya Fransua Ryuda na cvintari Monparnas Cerkva Sent Etyen 11 stolittya Muzej Fransua Ryuda v misti Dizhon Plosha Fransua Ryuda v misti Dizhon Geba i orel Zevsa ostannij tvir Fransua Ryuda bronza Hudozhnij institut ChikagoDiv takozhRevolyucijnij klasicizm Romantizm Akademizm Dominik Vivan Denon Emigraciya Eme Zhul DaluPrimitkiartist list of the National Museum of Sweden 2016 d Track Q16323066d Track Q22681075PosilannyaPortal Mistectvo Portal Biografiyi Portal Skulptura Vikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Fransua Ryud Praci Ryuda fr Praci Ryuda angl Na sajti mista Dizhona fr DzherelaM Legrand Rude sa vie ses oeuvres son enseignement Parizh 1856 Ch Piosot Notice sur le sculpteur Fr Rude Dizhon 1857 Arkin D E Obrazy arhitektury i obrazy skulptury M Iskusstvo 1990 statya Marseleza Ryuda s 359 376