У період з 1992 року Україна брала участь у 25 миротворчих операціях із підтримки миру та безпеки, у 3 бере участь і по нині. За весь період у миротворчих операціях ООН брали участь 42 000 українських громадян. У 2017 році, за повідомленням Президента України Петра Порошенка та Міністерства оборони України, вперше була озвучена кількість загиблих українських миротворців, а саме 54. Станом на 2021 рік загальна кількість загиблих українських миротворців становить 58 осіб:
Заступник командира взводу — командир відділення інженерно-саперної роти 60-го окремого спеціального батальйону. 18 серпня 1995 року до командування українського підрозділу звернулось керівництво місцевої влади міста Глина з проханням перевірити на предмет мінування території біля водонасосної станції та навколо неї. Для перевірки одного з колодязів треба було відкрити важку чавунну покришку. Олександр поволі потягнув її за ручку. Згодом пролунав вибух, сапер загинув.
10 жовтня 1992 року, в районі передмістя Сараєво — селища Іліджа один з бронетранспортерів потрапив на мінні загородження. Мінне загородження було розкладено прямо на асфальті, вздовж трамвайних колій. Їх було добре видно, тому сержант Василій Лєсніченко вирішив вивести свою машину з небезчної зони. БТР-70 номер 19 зачепив кілька мін. Від вибуху, одразу загинув кулеметник КПВТ рядовий Олександр Марченко.
отримав травми під час виконання завдання з патрулювання в зоні відповідальності загинув, в результаті падіння з бойової машини БРДМ-2. Помер того ж дня у польському госпіталі. Міністерство оборони України відзначило, що Любомир Товкан «в складній дорожній ситуації ціною власного життя врятував екіпаж БТРа».
старшина 1-ї спецроти Володимир Назаренко наклав на себе руки, зробивши постріл з пістолета Макарова на складі в населеному пункті Штрпце. 44-річний старший прапорщик по службі характеризувався позитивно, до цього брав участь у миротворчих місіях в колишній Югославії і — два терміни поспіль — в Сьєрра-Леоне.
22 червня2007 відбулась ДТП, під час якої померло 2 військовослужбовців та 2 солдат зазнали поранень. Денисюк ж з важкою черепно-мозковою травмою, крововиливом і забоєм головного мозку був у комі. 6 липня спеціалізований санітарний літак Ан-26 «Віта» перевіз його до Києва. У столиці України військовослужбовця направили в реанімаційне відділення клінічного госпіталю для проведення операції, однак 11 липня 2007 року миротворець помер.
7 листопада2001 року біля столиці Сьєрра-ЛеонеФрітауна зазнав катастрофи вертоліт Мі-8 українського миротворчого контингенту місії ООН. На борту гелікоптера перебувало 4 члени екіпажу — офіцери 20-го окремого вертолітного загону Збройних сил України та 3 пасажири (співробітники місії ООН в Сьєрра-Леоне). Всі пасажири літака загинули.
Інструктор з водіння танків та бронемашин навчального взводу, старший прапорщик Анатолій Дегтяр віз із Гани у місто Хейстінгз дизельне пальне для українського контингенту. Та за 110 кілометрів від базового табору автомобіль зсунувся і перекинувся. Причиною ДТП стала погана погода та технічна несправність автомобіля.
Кулеметник спеціального розвідувального взводу. Іракські бойовики пострілом з ручного протитанкового гранатомета підбили український бронетранспортер. Вибухом було поранено шістьох українських військовослужбовців. Рядовий Руслан Андрощук, помер під час евакуації в базовий табір.
28 квітня 2004 року під час планового патрулювання поблизу іракського міста Аз-Зубадія було скоєно напад на механізований патруль українських миротворців 6 ОМБр. На місці загинув снайпер 62-го окремого механізованого батальйону рядовий Костянтин Міхальов. Вдень, у госпіталі у Багдаді, від отриманих поранень помер кулеметник Ярослав Злочевський.
Командир відділення забезпечення роти матеріального забезпечення 6 ОМБр. У момент, коли дві автоцистерни в супроводі чотирьох БТР під'їхали до водойми, щоб набрати води для технічних потреб, прогримів вибух. Як потім з'ясувалося, розірвався радіокерований фугас. Іванов помер на місці від отриманих осколкових поранень.
Нагороджений орденом «За мужність» I ступеня (посмертно).
Неподалік міста Ес-Сувейра сили іракської поліції провели операцію з викриття схованки та вилучення великої кількості боєприпасів. Для їх знешкодження було викликано окремий спеціальний саперний загін Республіки Казахстан. Для забезпечення роботи казахських саперів та надання їм необхідної допомоги на місце виїхала група українських миротворців зі складу 72-го окремого механізованого батальйону. Боєприпаси, серед яких було 35 авіаційних бомб, були перевезені на трьох машинах на спеціально визначене місце для знешкодження. Згодом пролунав потужний вибух, в результаті якого загинуло 7 українських військовослужбовців. Ще один, старший технік механізованої роти 72 окремого механізованого батальйону, Володимир Сєдой помер ввечері у військовому шпиталі у Багдаді. За даними представників комісії багатонаціональної дивізії «Центр-ПІвдень» в Іраку, які розслідували цей інцидент, вибух був спланований та введений в дію стороннім електронним пристроєм.
Всіх восьмеро загиблих військовослужбовців нагороджено орденами «За мужність» I ступеня (посмертно).
17 липня 2005 року Валентин Онук, український миротворець пропав безвісти під час відпочинку на океані. Через півтора місяця, 29 серпня, було знайдене тіло зі слідами акулячих зубів, яке прибило до берега.
Загинув в результаті нещасного випадку на узбережжі Атлантичного океану — під час набору води військовослужбовця затягнуло раптово виниклою хвилею у воду і віднесло у відкритий океан.
Олександр Зубко представляв в 56-му загоні Головне управління розвідки МОУ. Загинув під час ДТП. Автомобіль потрапив у аварію, прямуючи зі столиці Монровія до аеропорту «Робертс». Миротворець був доставлений у госпіталь, де помер від отриманих пошкоджень.
З листопада 2007 року по червень 2008 року сержант Терлецький проходив службу у складі 56-го окремого вертолітного загону ЗСУ сил Місії ООН у Ліберії. Після прибуття в Україну і після проходження карантину з 18 червня до 30 червня 2008 року він отримав відпустку, після чого солдат повинен був прибути в розпорядження своєї військової частини, однак 26 червня, відчувши погіршення самопочуття, сержант самостійно звернувся в клінічний центр Західного регіону, де йому був поставлений діагноз «тропічна малярія, ускладнена двобічною пневмонією та іншим інфекційним токсичним міокардитом», 29 червня був переведений у реанімацію.
13 липня 2008 року сержант Терлецький помер у Львові.
Бортпровідник, майор В'ячеслав Сулін під час огляду французького літака типу «Міраж» випадково натиснув кнопку катапультування системи і помер через сильний удар. За різними даними, інцидент стався або у Ліберії або у Кот-д'Івуарі.
Підполковник міліції Володимир Гончар загинув 20 квітня 2015 року у Києві від малярії. З грудня 2012 брав участь у міжнародній операції з підтримання миру і безпеки ООН в Кот-д'Івуарі.
Посмертно нагороджений медаллю «Дага Хаммаршельда»
Олександр Дворжак брав участь в АТО, а з лютого 2016 року виконував завдання в складі миротворчого контингенту місії ООН в Демократичній Республіці Конго. Помер 13 вересня 2016 року під час несення служби.
Головне управління військового співробітництва та миротворчих операцій ГШ ЗСУ
Офіцер Головного управління військового співробітництва та миротворчих операцій Генерального штабу Збройних сил України полковник Юрій Володимирович Політько проходив службу в місті Кітчанга. 8 квітня 2019 прибув до міста Гома і був терміново доставлений в госпіталь третього рівня в зв'язку зі скаргою на погане самопочуття. Результати аналізів крові, зроблені в зазначеному госпіталі, показали високий рівень вмісту малярійного плазмодія, офіцеру було встановлено діагноз «малярія». 11 квітня помер у лікарні.
Народився в 1981 році. Родом з Ізюма, Харківська область. З 2017 року служив у 81-шій окремій аеромобільній бригаді. З вересня 2020 року входив до складу українського миротворчого контингенту, де служив кухарем у їдальні. Причина смерті — серцева недостатність.
Після звернення уряду України та Асоціації миротворців України, ООН резолюцією 57/129, затвердженою 11 грудня 2002 року, встановила 29 травня Міжнародним днем миротворців. Із встановленням в Україні Міжнародного дня миротворців було скасовано День миротворця.
У 2012 році виповнилося 20 років участі України у миротворчих операціях Організації Об'єднаних Націй. У зв'язку із цим, Верховна Рада України Постановою № 292-VII встановила 15 липня — Днем українських миротворців.
Примітки
. Українська правда(укр.). Архів оригіналу за 6 травень 2019. Процитовано 6 травня 2019.
. www.unian.ua(укр.). Архів оригіналу за 5 травень 2019. Процитовано 5 травня 2019.
. DT.ua. Архів оригіналу за 21 вересень 2019. Процитовано 21 вересня 2019.
. artofwar.ru. Архів оригіналу за 18 травень 2019. Процитовано 5 травня 2019.
. Архів оригіналу за 14 травень 2018. Процитовано 5 травня 2019.
. pedagogi.org(укр.). Архів оригіналу за 5 травень 2019. Процитовано 5 травня 2019.
. Міністерство оборони України. Архів оригіналу за 5 травень 2019. Процитовано 5 травня 2019.
. peacekeeping-centre.in.ua. Архів оригіналу за 19 жовтень 2019. Процитовано 5 травня 2019.
. kampod.at.ua. Архів оригіналу за 5 травень 2019. Процитовано 5 травня 2019.
. www.uk.x-pdf.ru. Архів оригіналу за 5 травень 2019. Процитовано 5 травня 2019.
. www.segodnya.ua(рос.). Архів оригіналу за 5 травень 2019. Процитовано 5 травня 2019.
. Коментарии(англ.). Архів оригіналу за 5 травень 2019. Процитовано 5 травня 2019.
. www.bbc.com. Архів оригіналу за 23 липень 2018. Процитовано 5 травня 2019.
. www.segodnya.ua(рос.). Архів оригіналу за 5 травень 2019. Процитовано 5 травня 2019.
. www.naiau.kiev.ua. Архів оригіналу за 5 травень 2019. Процитовано 5 травня 2019.
Вшанували пам`ять «героя миру» Ігоря Киналя / Новини / Спеціальний миротворчий центр. smc.naiau.kiev.ua. Процитовано 5 травня 2019.
Міністерство оборони України - В Міністерстві оборони України вшанували пам’ять загиблих військовослужбовців та поклали квіти до Дзвону Пам’яті. www.mil.gov.ua. Процитовано 5 травня 2019.
. Украинская правда(рос.). Архів оригіналу за 5 травень 2019. Процитовано 5 травня 2019.
. Міністерство оборони України. Архів оригіналу за 5 травень 2019. Процитовано 5 травня 2019.
. kreschatic.kiev.ua. Архів оригіналу за 5 травень 2019. Процитовано 5 травня 2019.
. korrespondent.net(рос.). Архів оригіналу за 6 травень 2019. Процитовано 6 травня 2019.
. peacekeeping-centre.in.ua. Архів оригіналу за 19 жовтень 2019. Процитовано 6 травня 2019.
. web.archive.org. 21 березня 2005. Архів оригіналу за 21 березня 2005. Процитовано 6 травня 2019.
. peacekeeping-centre.in.ua. Архів оригіналу за 8 травень 2019. Процитовано 6 травня 2019.
. Коментарии(англ.). Архів оригіналу за 6 травень 2019. Процитовано 6 травня 2019.
. www.zavtra.com.ua. Архів оригіналу за 6 травня 2019. Процитовано 6 травня 2019.
. www.newsinfo.ru(рос.). 2 липня 2004. Архів оригіналу за 6 травень 2019. Процитовано 6 травня 2019.
fakty.ua(рос.). Архів оригіналу за 6 травень 2019. Процитовано 6 травня 2019.
. Радіо Свобода(укр.). Архів оригіналу за 6 травень 2019. Процитовано 6 травня 2019.
. Сегодня (рос.) . Архів оригіналу за 6 травень 2019.
. Українська правда(укр.). Архів оригіналу за 6 травень 2019. Процитовано 6 травня 2019.
. Українська правда(укр.). Архів оригіналу за 6 травень 2019. Процитовано 6 травня 2019.
. ua.korrespondent.net(рос.). Архів оригіналу за 6 травень 2019. Процитовано 6 травня 2019.
. ua.korrespondent.net(рос.). Архів оригіналу за 6 травень 2019. Процитовано 6 травня 2019.
. web.archive.org. 22 грудня 2015. Архів оригіналу за 22 грудня 2015. Процитовано 6 травня 2019.
fakty.ua(рос.). Архів оригіналу за 6 травень 2019. Процитовано 6 травня 2019.
. podrobnosti. 27 серпня 2005. Архів оригіналу за 6 травень 2019. Процитовано 6 травня 2019.
. kp.ua (ru-RU) . Архів оригіналу за 6 травень 2019. Процитовано 6 травня 2019.
. Новости ООН(рос.). 28 травня 2010. Архів оригіналу за 6 травень 2019. Процитовано 6 травня 2019.
Gazeta.ua (25 жовтня 2012). . Gazeta.ua(укр.). Архів оригіналу за 6 травень 2019. Процитовано 6 травня 2019.
. vlasti.net (ru-RU) . Архів оригіналу за 6 травень 2019. Процитовано 6 травня 2019.
Gazeta.ua (15 липня 2008). . Gazeta.ua(укр.). Архів оригіналу за 6 травень 2019. Процитовано 6 травня 2019.
. РБК-Украина(рос.). Архів оригіналу за 6 травень 2019. Процитовано 6 травня 2019.
. ТСН.ua(рос.). 20 квітня 2011. Архів оригіналу за 6 травень 2019. Процитовано 6 травня 2019.
. Политика(рос.). Архів оригіналу за 6 травень 2019. Процитовано 6 травня 2019.
. Украинская правда(рос.). Архів оригіналу за 6 травень 2019. Процитовано 6 травня 2019.
. mvs.gov.ua. Архів оригіналу за 9 лютий 2019. Процитовано 12 червня 2019.
. ukr.segodnya.ua. Архів оригіналу за 5 липень 2019. Процитовано 12 червня 2019.
. ogo.ua. Архів оригіналу за 22 вересень 2017. Процитовано 13 червня 2019.
. zik.ua (ua) . Архів оригіналу за 21 вересень 2017. Процитовано 13 червня 2019.
. press-centr.com(укр.). Архів оригіналу за 22 лютий 2016. Процитовано 21 вересня 2019.
. Міністерство оборони України. Архів оригіналу за 21 вересень 2019. Процитовано 21 вересня 2019.
Цензор.НЕТ. . Цензор.НЕТ(рос.). Архів оригіналу за 6 травень 2019. Процитовано 6 травня 2019.
. www.ukrinform.ua(укр.). Архів оригіналу за 6 травень 2019. Процитовано 6 травня 2019.
. mil.in.ua. Архів оригіналу за 27 січень 2021. Процитовано 1 травня 2021.
. Архів оригіналу за 1 травень 2021. Процитовано 1 травня 2021.
. zaxid.net. Архів оригіналу за 1 травень 2021. Процитовано 1 травня 2021.
. zaxid.net. Архів оригіналу за 4 травень 2021. Процитовано 1 травня 2021.
Указ Президента України № 374/2003 "Про Міжнародний день миротворців". zakon1.rada.gov.ua. Процитовано 12 травня 2019.
. Інформаційне агентство Українські Національні Новини (УНН). Всі онлайн новини дня в Україні за сьогодні - найсвіжіші, останні, головні.(укр.). Архів оригіналу за 12 травень 2019. Процитовано 12 травня 2019.
. zakon.rada.gov.ua. Архів оригіналу за 25 жовтень 2019. Процитовано 25 жовтня 2019.
Посилання
Список загиблих українських миротворців станом на 2007 рік [ 12 травень 2019 у Wayback Machine.]