Софі Доротея Брауншвейг-Люнебург-Целльска (нім. Sophie Dorothea von Braunschweig-Lüneburg-Celle; 15 вересня 1666, Целле — 13 листопада 1726, Альден, Нижня Саксонія) — курпринцеса Ганновера, дружина курпринца Георга I Людвіга, майбутнього короля Великої Британії. Увійшла в історію як принцеса Альденська, світська особа та політична діячка.
Софі Доротея Брауншвейг-Целльска | |
---|---|
![]() | |
Народилася | 15 вересня 1666[1][2][…] d, Целле, d, Королівство Ганновер |
Померла | 13 листопада 1726[1][2][…] (60 років) d, Альден |
Поховання | d |
Країна | Німеччина![]() |
Діяльність | світська особа, політична діячка |
Знання мов | німецька |
Рід | Ганноверська династія |
Батько | d |
Мати | d |
У шлюбі з | Георг I[5] |
Діти | Георг II[5] і Софія Доротея Ганноверська |
|
Ця стаття містить , але походження тверджень у ній через практично повну відсутність . |
Дитинство
Софі Доротея була єдиною дочкою і спадкоємицею герцога Георга Вільгельма Брауншвейг-Люнебург-Целльского в його узаконеним імператором Священної Римської імперії Леопольдом I шлюбі з гугеноткою Елеонорою де Ольбрьоз. Її дідусь та бабуся по батьківській лінії — Георг Брауншвейг-Каленбергський та ландграфиня Анна Елеонора Гессен-Дармштадтська.
Дитинство Софі Доротеї протікало безтурботно. Її батьків пов'язувало щире кохання, що було рідкістю серед їх стану в ті часи, і вони дарували тепло і любов своїй талановитій доньці. Уже в 12 років їй стали підшукувати чоловіка. Її батько перевів на неї великі майнові цінності, і це багатство сприяло тому, щоб Софі Доротея стала цікавою партією в матримоніальних планах цілого ряду молодих князів.
До Софі Доротеї сваталися принц Август Фрідріх Брауншвейг-Вольфенбюттельський, герцог Фрідріх Карл Вюртемберг-Віннентальський, Максиміліан II Емануель Баварський та шведський король Карл XI з дому Пфальц-Цвейбрюккен. Але Софі Доротею видали за старшого сина молодшого брата її батька, як виконання наявної між братами домовленості.
Шлюб
Принцеса Софі Доротея вступила в шлюб 18 листопада 1682 року в каплиці Целльского палацу зі своїм кузеном курпринцом Георгом Людвігом, майбутнім королем Великої Британії Георгом I. Спочатку шлюб здавався щасливим. Софі Доротея народила двох дітей:
- Георг Август, майбутній король Великої Британії Георг II
- Софі Доротея.
Після народження дітей вони охололи одне до одного. Курпринц віддавав перевагу своїй давній коханці Мелюзіні фон дер Шуленбург. Свекруха Софі Доротеї Софія Ганноверська, від якої після самих заручин колись відмовився її батько, вважала невістку позашлюбною і не любила її.
Граф Кьонігсмарк
На початку 1688 року до Ганноверу прибув друг дитинства Софі Доротеї, граф Філіп Крістоф фон Кенігсмарк зі старовинного бранденбурзького дворянського роду (онук генерал-фельдмаршала Ганса Христофа фон Кенігсмарка). Він служив в чині полковника в лейб-гвардії герцога Ернста Августа і брав участь у військовому поході проти Франції. Його положення дозволяло йому часто бувати при дворі. Необережно виражена перевага графу, який виріс пажом при дворі її батька, дало ганноверському двору підстави підозрювати Софі Доротею в негожих відносинах з Кенігсмарк.
Після гучної сварки з чоловіком Софі Доротея виїхала навесні 1694 року до батьків у Целле. Вони не схвалили розриву з курпринцем. Батько Софі Доротеї сподівався отримати у свого брата фінансову підтримку після війни проти Данії та Швеції. Тому батьки відправили Софі Доротею назад до Ганновера. Влітку 1694 роки Софі Доротея будувала з Кьонігсмарком та своєю придворною дамою Елеонорою фон дем Кнезебек плани втечі до Вольфенбюттеля до герцога Антону Ульріху Брауншвейзькому або до Саксонії, де граф отримав місце генерал-майора від кавалерії.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlZsTDBobGJuSjVYMGRoYzJOaGNtUmZMVjlUYjNCb2FXVmZSRzl5YjNSb1pXRmZZV3h6WDBac2IzSmhMbXB3Wnk4eU1qQndlQzFJWlc1eWVWOUhZWE5qWVhKa1h5MWZVMjl3YUdsbFgwUnZjbTkwYUdWaFgyRnNjMTlHYkc5eVlTNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Через коханку курфюрста графиню Клару Елізабет фон Платен при дворі стало відомо про любовний зв'язок між принцесою та графом і планах їх втечі. Доказами послужило їх листування. Вночі 1 липня 1694 року граф Кенігсмарк безслідно зник у Ганноверському палаці. Софі Доротея так ніколи і не дізналася точно, що з ним сталося. Очевидним було лише те, що граф Кенігсмарк був убитий за наказом курфюрста Ернста Августа. Тіло не було знайдено, офіційно граф вважався безвісти зниклим. Точний хід подій так і не було встановлено, можливо наявні документи було знищено.
Зникнення графа Кенігсмарка стало скандалом державного масштабу, що привернув до себе увагу не тільки родичів, дипломатів і народу. Король Людовик XIV намагався прояснити ситуацію у своєї невістки Лізелотти Пфальцської і направив до Ганновера своїх агентів. Пролити світло на цю темну історію не вдалося і Августа Сильному, який оголосив багатотижневі пошуки свого зниклого генерала, який також був братом коханки курфюрста Аврори фон Кенігсмарк. Про допомогу в розслідуванні зникнення свого брата його просила і Аврора фон Кенігсмарк. Курфюрст Ернст Август і герцог Георг Вільгельм звернулися зі скаргою на саксонського курфюрста до імператора Священної Римської імперії Леопольда I. Незважаючи на тиск, який здійснив імператор та бранденбурзький курфюрст Фрідріх III, посланці Августа продовжували робити свою роботу.
Щоб уникнути розголосу Кенігсмарк передав листи Софі Доротеї своєму родичу, шведському графу Карлу Густаву фон Левенгаупта. Спадкоємці Льовенгаупта запропонували ганноверському двору викупити документи за дуже великі гроші. У Ганновері відмовилися і висловили сумнів в автентичності листування. В середині XIX століття листування було опубліковане. Велика частина листів сьогодні знаходиться у власності Лундського університету. Декілька листів опинилися в руках онука Софі Доротеї Фрідріха II, як вважається, вони були викрадені за наказом сестри Фрідріха королеви Швеції Луїзи Ульріки. Після смерті Фрідріха листи осіли в Таємному державному архіві Фонду прусської культурної спадщини. Сьогодні їх ідентичність повністю встановлена.
Розлучення і висновок
Фізичного усунення графа Кьонігсмарка було недостатньо для відновлення честі курпринца. Він хотів розлучитися з невірною дружиною. У 1694 році Софі Доротея була відправлена до Альденського замку. Звідти її перевезли до палацу Лауенау, де відбувся шлюборозлучний процес. 28 грудня 1694 року шлюб між курпринцем та Софі Доротеєю був розірваний. Софі Доротея була визнана винною в подружній зраді, їй було заборонено одружуватись повторно і бачити своїх дітей. Її ім'я було видалено з усіх офіційних документів, воно не згадувалося в молитвах. Софі Доротея втратила і титул курпринцеси.
Після винесення вироку вона була вислана до віддаленого Альденського замку для ув'язнення, хоча про те, що колишня курпринцеса повинна була провести решту свого життя під замком у вироку не було ні слова. Вона була позбавлена свого майна, але їй виплачувалося річне утримання, спочатку 8 тисяч талерів, а пізніше воно було збільшено до 28 тисяч, які виплачувалися їй її батьком і свекром порівну. Принцесу охороняла команда чисельністю 40 чоловік. Контакти принцеси та її пошта суворо контролювалися. Але Софі Доротея ніколи й не намагалася втекти.
Спочатку полонянці дозволялося перебувати тільки в приміщеннях замку, потім їй дозволили прогулянки в супроводі. Після двох років ув'язнення Софі Доротеї дозволили прогулянки в кареті на відстань до двох кілометрів. Її ув'язнення кілька разів переривалося війнами та будівельними роботами, коли принцеса перебувала в палаці в Целле або Ессель. Їй дозволялося приймати відвідувачів, мати Софі Доротеї отримала необмежене право бачитися з дочкою. При Софі Доротеї постійно перебували дві придворні дами, декілька камеристок та обслуговчий персонал.
Софі Доротеї дозволили називатися принцесою Альденською за місцем свого проживання. У перші роки вона демонструвала повну апатію і байдужість, але потім намагалася змінити свою долю. Коли в 1698 році помер її колишній свекор, Софі Доротея відправила своєму колишньому чоловікові лист зі співчуттями і благаннями про прощення і побаченні з дітьми. Вона написала лист зі співчуттями і курфюрстіні Софії, але ні на один з листів не було реакції.
Помираючий батько Софі Доротеї в 1705 році безуспішно просив Ганноверського прем'єр-міністра Бернсторфа дати йому можливість побачитися наостанок з донькою. Після смерті матері Софі Доротея, що залишилася одна в оточенні своїх недругів, сподівалася на зустріч зі своєю донькою. Хоча королева Пруссії і приїжджала до Ганноверу в 1725 році, щоб побачитися зі своїм батьком, який уже став королем Англії, але надії матері на зустріч виявилися марними.
У житті Софі Доротеї залишилася одна радість — їжа. Вона стала гладшати під час відсутності достатнього фізичного навантаження і страждати від застуд та порушень травлення. На початку 1726 року в неї трапився удар, з серпня 1726 року Софі Доротея не вставала з ліжка через гострі коліки. Вона відмовилася від лікарської допомоги та від їжі. Протягом декількох тижнів її стан внаслідок голодування став критичним.
Софі Доротея померла від закупорки жовчного міхура, в якому під час розтину було виявлено 60 каменів. Георг I заборонив жалобні заходи в Ганновері і був вкрай обурений тим, що його донька оголосила траур за своєю матір'ю в Берліні .
Похорон Софі Доротеї перетворилися на фарс. Охорона не отримала ніяких вказівок щодо поховання і поставила свинцеву труну з тілом принцеси в підвалі. У січні 1727 року з Лондона надійшов наказ поховати тіло без будь-яких церемоній на кладовищі Альдена, що виявилося неможливим через рясні дощі. Так труна знову опинилася у підвалі замку і була засипана піском.
Лише в травні 1727 року Софі Доротея знайшла останній притулок у сімейному склепі міської церкви Святої Марії в Целле.
Примітки
- SNAC — 2010.
- Find a Grave — 1996.
- FemBio database
- Identifiants et Référentiels — ABES, 2011.
- Kindred Britain
Джерела
- Anton Ulrich von Braunschweig-Wolfenbüttel: Römische Octavia; Nürnberg 1685—1707, 7 Bde .; Braunschweig 1712
- Christian Friedrich Hunold: Der Europäischen Höfe Liebes- und Heldengeschichte; Gottfried Liebernickel, Hamburg 1705
- Anonymus: Histoire Secrette de la Duchesse d'Hannovre Epouse de Georges Premier Roi de la grande Bretagne . (…); Londres par la Comagnie des Libraires тисячу сімсот тридцять дві
- Heinrich Freese: Die Prinzessin von Ahlden oder Drei Prophezeiungen; Hoffmann & Campe, Hamburg 1855
- Theodor Hemsen: Die Prinzessin von Ahlden; Rümpler Verlag, Hannover 1869
- WH Wilkins: The Love of an Uncrowned Queen, London 1900
- Louise Haidheim: Zwei Herzoginnen; Janke Verlag, Berlin 1903
- Walther Hisserich: Die Prinzessin von Ahlden und Graf Königsmarck in der erzählenden Dichtung ; Darmstadt 1906
- Paul Burg: Des galanten Grafen Königsmarck letzte Liebes-Abenteuer; Stern Bücher-Verlag (Koch & Co) 1922
- Helen Simpson: Saraband for dead Lovers, London 1935
- Alfred Edward Mason: Konigsmarck, London 1938
- Georg Schnath: Der Königsmarck-Briefwechsel. Korrespondenz der Prinzessin Sophie Dorothea von Hannover mit dem Grafen Philipp Christoph Konigsmarck 1690 bis 1694. Kritische Gesamtausgabe in Regestenform. Bearb. von Georg Schnath. Hildesheim: Lax 1952.
- Herbert Singer: Die Prinzessin von Ahlden. Verwandlungen einer höfischen Sensation in der Literatur des 18. Jahrhunderts. In: Euphorion 49 (1955), S. 305—334
- Jean Plaidy: The Princess of Celle, London 1967
- Paul Morand: Sophie Dorothea von Celle. Die Geschichte eines Lebens und einer Liebe; Christian Wegner Verlag (1968) ISBN 3-9800226-0-9
- Doris Leslie: The Rebel Princess, London 1970
- Ruth Jordan: Sophie Dorothea, London 1971
- Helene Lehr: Princess of Hanover, USA 1989
- John Veale: Passion Royal, Lewes 1997
- Dörte von Westernhagen: Und also lieb ich mein Verderben, Roman, 1997 (Gebundene Ausgabe) Wallstein-Verlag, ISBN 3-89244-246-0
- Heinrich Thies: Die verbannte Prinzessin. Romanbiografie, zu Klampen Verlag, Springe 2007
- Guido Erol Öztanil: All 'dies gleicht sehr einem Roman. Liebe, Mord und Verbannung: Die Prinzessin von Ahlden (1666—1726) und einige Seitenblicke auf die Geschichte des Fleckens Ahlden, Walsrode, 1994
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Sofi Doroteya Braunshvejg Lyuneburg Cellska nim Sophie Dorothea von Braunschweig Luneburg Celle 15 veresnya 1666 Celle 13 listopada 1726 Alden Nizhnya Saksoniya kurprincesa Gannovera druzhina kurprinca Georga I Lyudviga majbutnogo korolya Velikoyi Britaniyi Uvijshla v istoriyu yak princesa Aldenska svitska osoba ta politichna diyachka Sofi Doroteya Braunshvejg CellskaNarodilasya 15 veresnya 1666 1666 09 15 1 2 d Celle d Korolivstvo GannoverPomerla 13 listopada 1726 1726 11 13 1 2 60 rokiv d AldenPohovannya dKrayina Nimechchina Korolivstvo Velika BritaniyaDiyalnist svitska osoba politichna diyachkaZnannya mov nimeckaRid Gannoverska dinastiyaBatko dMati dU shlyubi z Georg I 5 Diti Georg II 5 i Sofiya Doroteya Gannoverska Mediafajli u VikishovishiCya stattya mistit perelik posilan ale pohodzhennya tverdzhen u nij zalishayetsya nezrozumilim cherez praktichno povnu vidsutnist vnutrishnotekstovih dzherel vinosok Bud laska dopomozhit polipshiti cyu stattyu peretvorivshi dzherela z pereliku posilan na dzherela vinoski u samomu teksti statti DitinstvoSofi Doroteya bula yedinoyu dochkoyu i spadkoyemiceyu gercoga Georga Vilgelma Braunshvejg Lyuneburg Cellskogo v jogo uzakonenim imperatorom Svyashennoyi Rimskoyi imperiyi Leopoldom I shlyubi z gugenotkoyu Eleonoroyu de Olbroz Yiyi didus ta babusya po batkivskij liniyi Georg Braunshvejg Kalenbergskij ta landgrafinya Anna Eleonora Gessen Darmshtadtska Ditinstvo Sofi Doroteyi protikalo bezturbotno Yiyi batkiv pov yazuvalo shire kohannya sho bulo ridkistyu sered yih stanu v ti chasi i voni daruvali teplo i lyubov svoyij talanovitij donci Uzhe v 12 rokiv yij stali pidshukuvati cholovika Yiyi batko pereviv na neyi veliki majnovi cinnosti i ce bagatstvo spriyalo tomu shob Sofi Doroteya stala cikavoyu partiyeyu v matrimonialnih planah cilogo ryadu molodih knyaziv Do Sofi Doroteyi svatalisya princ Avgust Fridrih Braunshvejg Volfenbyuttelskij gercog Fridrih Karl Vyurtemberg Vinnentalskij Maksimilian II Emanuel Bavarskij ta shvedskij korol Karl XI z domu Pfalc Cvejbryukken Ale Sofi Doroteyu vidali za starshogo sina molodshogo brata yiyi batka yak vikonannya nayavnoyi mizh bratami domovlenosti ShlyubPrincesa Sofi Doroteya vstupila v shlyub 18 listopada 1682 roku v kaplici Cellskogo palacu zi svoyim kuzenom kurprincom Georgom Lyudvigom majbutnim korolem Velikoyi Britaniyi Georgom I Spochatku shlyub zdavavsya shaslivim Sofi Doroteya narodila dvoh ditej Georg Avgust majbutnij korol Velikoyi Britaniyi Georg II Sofi Doroteya Pislya narodzhennya ditej voni ohololi odne do odnogo Kurprinc viddavav perevagu svoyij davnij kohanci Melyuzini fon der Shulenburg Svekruha Sofi Doroteyi Sofiya Gannoverska vid yakoyi pislya samih zaruchin kolis vidmovivsya yiyi batko vvazhala nevistku pozashlyubnoyu i ne lyubila yiyi Graf KonigsmarkNa pochatku 1688 roku do Gannoveru pribuv drug ditinstva Sofi Doroteyi graf Filip Kristof fon Kenigsmark zi starovinnogo brandenburzkogo dvoryanskogo rodu onuk general feldmarshala Gansa Hristofa fon Kenigsmarka Vin sluzhiv v chini polkovnika v lejb gvardiyi gercoga Ernsta Avgusta i brav uchast u vijskovomu pohodi proti Franciyi Jogo polozhennya dozvolyalo jomu chasto buvati pri dvori Neoberezhno virazhena perevaga grafu yakij viris pazhom pri dvori yiyi batka dalo gannoverskomu dvoru pidstavi pidozryuvati Sofi Doroteyu v negozhih vidnosinah z Kenigsmark Pislya guchnoyi svarki z cholovikom Sofi Doroteya viyihala navesni 1694 roku do batkiv u Celle Voni ne shvalili rozrivu z kurprincem Batko Sofi Doroteyi spodivavsya otrimati u svogo brata finansovu pidtrimku pislya vijni proti Daniyi ta Shveciyi Tomu batki vidpravili Sofi Doroteyu nazad do Gannovera Vlitku 1694 roki Sofi Doroteya buduvala z Konigsmarkom ta svoyeyu pridvornoyu damoyu Eleonoroyu fon dem Knezebek plani vtechi do Volfenbyuttelya do gercoga Antonu Ulrihu Braunshvejzkomu abo do Saksoniyi de graf otrimav misce general majora vid kavaleriyi Sofiya Doroteya Braunshvejg Lyuneburgskoj Cherez kohanku kurfyursta grafinyu Klaru Elizabet fon Platen pri dvori stalo vidomo pro lyubovnij zv yazok mizh princesoyu ta grafom i planah yih vtechi Dokazami posluzhilo yih listuvannya Vnochi 1 lipnya 1694 roku graf Kenigsmark bezslidno znik u Gannoverskomu palaci Sofi Doroteya tak nikoli i ne diznalasya tochno sho z nim stalosya Ochevidnim bulo lishe te sho graf Kenigsmark buv ubitij za nakazom kurfyursta Ernsta Avgusta Tilo ne bulo znajdeno oficijno graf vvazhavsya bezvisti zniklim Tochnij hid podij tak i ne bulo vstanovleno mozhlivo nayavni dokumenti bulo znisheno Zniknennya grafa Kenigsmarka stalo skandalom derzhavnogo masshtabu sho privernuv do sebe uvagu ne tilki rodichiv diplomativ i narodu Korol Lyudovik XIV namagavsya proyasniti situaciyu u svoyeyi nevistki Lizelotti Pfalcskoyi i napraviv do Gannovera svoyih agentiv Proliti svitlo na cyu temnu istoriyu ne vdalosya i Avgusta Silnomu yakij ogolosiv bagatotizhnevi poshuki svogo zniklogo generala yakij takozh buv bratom kohanki kurfyursta Avrori fon Kenigsmark Pro dopomogu v rozsliduvanni zniknennya svogo brata jogo prosila i Avrora fon Kenigsmark Kurfyurst Ernst Avgust i gercog Georg Vilgelm zvernulisya zi skargoyu na saksonskogo kurfyursta do imperatora Svyashennoyi Rimskoyi imperiyi Leopolda I Nezvazhayuchi na tisk yakij zdijsniv imperator ta brandenburzkij kurfyurst Fridrih III poslanci Avgusta prodovzhuvali robiti svoyu robotu Shob uniknuti rozgolosu Kenigsmark peredav listi Sofi Doroteyi svoyemu rodichu shvedskomu grafu Karlu Gustavu fon Levengaupta Spadkoyemci Lovengaupta zaproponuvali gannoverskomu dvoru vikupiti dokumenti za duzhe veliki groshi U Gannoveri vidmovilisya i vislovili sumniv v avtentichnosti listuvannya V seredini XIX stolittya listuvannya bulo opublikovane Velika chastina listiv sogodni znahoditsya u vlasnosti Lundskogo universitetu Dekilka listiv opinilisya v rukah onuka Sofi Doroteyi Fridriha II yak vvazhayetsya voni buli vikradeni za nakazom sestri Fridriha korolevi Shveciyi Luyizi Ulriki Pislya smerti Fridriha listi osili v Tayemnomu derzhavnomu arhivi Fondu prusskoyi kulturnoyi spadshini Sogodni yih identichnist povnistyu vstanovlena Rozluchennya i visnovokFizichnogo usunennya grafa Konigsmarka bulo nedostatno dlya vidnovlennya chesti kurprinca Vin hotiv rozluchitisya z nevirnoyu druzhinoyu U 1694 roci Sofi Doroteya bula vidpravlena do Aldenskogo zamku Zvidti yiyi perevezli do palacu Lauenau de vidbuvsya shlyuborozluchnij proces 28 grudnya 1694 roku shlyub mizh kurprincem ta Sofi Doroteyeyu buv rozirvanij Sofi Doroteya bula viznana vinnoyu v podruzhnij zradi yij bulo zaboroneno odruzhuvatis povtorno i bachiti svoyih ditej Yiyi im ya bulo vidaleno z usih oficijnih dokumentiv vono ne zgaduvalosya v molitvah Sofi Doroteya vtratila i titul kurprincesi Pislya vinesennya viroku vona bula vislana do viddalenogo Aldenskogo zamku dlya uv yaznennya hocha pro te sho kolishnya kurprincesa povinna bula provesti reshtu svogo zhittya pid zamkom u viroku ne bulo ni slova Vona bula pozbavlena svogo majna ale yij viplachuvalosya richne utrimannya spochatku 8 tisyach taleriv a piznishe vono bulo zbilsheno do 28 tisyach yaki viplachuvalisya yij yiyi batkom i svekrom porivnu Princesu ohoronyala komanda chiselnistyu 40 cholovik Kontakti princesi ta yiyi poshta suvoro kontrolyuvalisya Ale Sofi Doroteya nikoli j ne namagalasya vtekti Spochatku polonyanci dozvolyalosya perebuvati tilki v primishennyah zamku potim yij dozvolili progulyanki v suprovodi Pislya dvoh rokiv uv yaznennya Sofi Doroteyi dozvolili progulyanki v kareti na vidstan do dvoh kilometriv Yiyi uv yaznennya kilka raziv pererivalosya vijnami ta budivelnimi robotami koli princesa perebuvala v palaci v Celle abo Essel Yij dozvolyalosya prijmati vidviduvachiv mati Sofi Doroteyi otrimala neobmezhene pravo bachitisya z dochkoyu Pri Sofi Doroteyi postijno perebuvali dvi pridvorni dami dekilka kameristok ta obslugovchij personal Sofi Doroteyi dozvolili nazivatisya princesoyu Aldenskoyu za miscem svogo prozhivannya U pershi roki vona demonstruvala povnu apatiyu i bajduzhist ale potim namagalasya zminiti svoyu dolyu Koli v 1698 roci pomer yiyi kolishnij svekor Sofi Doroteya vidpravila svoyemu kolishnomu cholovikovi list zi spivchuttyami i blagannyami pro proshennya i pobachenni z ditmi Vona napisala list zi spivchuttyami i kurfyurstini Sofiyi ale ni na odin z listiv ne bulo reakciyi Pomirayuchij batko Sofi Doroteyi v 1705 roci bezuspishno prosiv Gannoverskogo prem yer ministra Bernstorfa dati jomu mozhlivist pobachitisya naostanok z donkoyu Pislya smerti materi Sofi Doroteya sho zalishilasya odna v otochenni svoyih nedrugiv spodivalasya na zustrich zi svoyeyu donkoyu Hocha koroleva Prussiyi i priyizhdzhala do Gannoveru v 1725 roci shob pobachitisya zi svoyim batkom yakij uzhe stav korolem Angliyi ale nadiyi materi na zustrich viyavilisya marnimi U zhitti Sofi Doroteyi zalishilasya odna radist yizha Vona stala gladshati pid chas vidsutnosti dostatnogo fizichnogo navantazhennya i strazhdati vid zastud ta porushen travlennya Na pochatku 1726 roku v neyi trapivsya udar z serpnya 1726 roku Sofi Doroteya ne vstavala z lizhka cherez gostri koliki Vona vidmovilasya vid likarskoyi dopomogi ta vid yizhi Protyagom dekilkoh tizhniv yiyi stan vnaslidok goloduvannya stav kritichnim Sofi Doroteya pomerla vid zakuporki zhovchnogo mihura v yakomu pid chas roztinu bulo viyavleno 60 kameniv Georg I zaboroniv zhalobni zahodi v Gannoveri i buv vkraj oburenij tim sho jogo donka ogolosila traur za svoyeyu matir yu v Berlini Pohoron Sofi Doroteyi peretvorilisya na fars Ohorona ne otrimala niyakih vkazivok shodo pohovannya i postavila svincevu trunu z tilom princesi v pidvali U sichni 1727 roku z Londona nadijshov nakaz pohovati tilo bez bud yakih ceremonij na kladovishi Aldena sho viyavilosya nemozhlivim cherez ryasni doshi Tak truna znovu opinilasya u pidvali zamku i bula zasipana piskom Lishe v travni 1727 roku Sofi Doroteya znajshla ostannij pritulok u simejnomu sklepi miskoyi cerkvi Svyatoyi Mariyi v Celle PrimitkiSNAC 2010 d Track Q29861311 Find a Grave 1996 d Track Q63056 FemBio database d Track Q61356138 Identifiants et Referentiels ABES 2011 d Track Q47757534d Track Q2826570 Kindred Britain d Track Q75653886DzherelaAnton Ulrich von Braunschweig Wolfenbuttel Romische Octavia Nurnberg 1685 1707 7 Bde Braunschweig 1712 Christian Friedrich Hunold Der Europaischen Hofe Liebes und Heldengeschichte Gottfried Liebernickel Hamburg 1705 Anonymus Histoire Secrette de la Duchesse d Hannovre Epouse de Georges Premier Roi de la grande Bretagne Londres par la Comagnie des Libraires tisyachu simsot tridcyat dvi Heinrich Freese Die Prinzessin von Ahlden oder Drei Prophezeiungen Hoffmann amp Campe Hamburg 1855 Theodor Hemsen Die Prinzessin von Ahlden Rumpler Verlag Hannover 1869 WH Wilkins The Love of an Uncrowned Queen London 1900 Louise Haidheim Zwei Herzoginnen Janke Verlag Berlin 1903 Walther Hisserich Die Prinzessin von Ahlden und Graf Konigsmarck in der erzahlenden Dichtung Darmstadt 1906 Paul Burg Des galanten Grafen Konigsmarck letzte Liebes Abenteuer Stern Bucher Verlag Koch amp Co 1922 Helen Simpson Saraband for dead Lovers London 1935 Alfred Edward Mason Konigsmarck London 1938 Georg Schnath Der Konigsmarck Briefwechsel Korrespondenz der Prinzessin Sophie Dorothea von Hannover mit dem Grafen Philipp Christoph Konigsmarck 1690 bis 1694 Kritische Gesamtausgabe in Regestenform Bearb von Georg Schnath Hildesheim Lax 1952 Herbert Singer Die Prinzessin von Ahlden Verwandlungen einer hofischen Sensation in der Literatur des 18 Jahrhunderts In Euphorion 49 1955 S 305 334 Jean Plaidy The Princess of Celle London 1967 Paul Morand Sophie Dorothea von Celle Die Geschichte eines Lebens und einer Liebe Christian Wegner Verlag 1968 ISBN 3 9800226 0 9 Doris Leslie The Rebel Princess London 1970 Ruth Jordan Sophie Dorothea London 1971 Helene Lehr Princess of Hanover USA 1989 John Veale Passion Royal Lewes 1997 Dorte von Westernhagen Und also lieb ich mein Verderben Roman 1997 Gebundene Ausgabe Wallstein Verlag ISBN 3 89244 246 0 Heinrich Thies Die verbannte Prinzessin Romanbiografie zu Klampen Verlag Springe 2007 Guido Erol Oztanil All dies gleicht sehr einem Roman Liebe Mord und Verbannung Die Prinzessin von Ahlden 1666 1726 und einige Seitenblicke auf die Geschichte des Fleckens Ahlden Walsrode 1994