Ніна Іванівна Сорокіна (рос. Нина Ивановна Сорокина; 13 травня 1942, Електросталь — 8 жовтня 2011, Москва) — радянська і російська артистка балету, солістка Большого театру, балетний педагог. Народна артистка СРСР (1987).
Сорокіна Ніна Іванівна | ||||
---|---|---|---|---|
Народилася | 13 травня 1942[1][2] Електросталь, Московська область, РРФСР, СРСР | |||
Померла | 8 жовтня 2011[1][2] (69 років) Москва, Росія | |||
Поховання | Кунцевський цвинтар | |||
Громадянство | ![]() ![]() | |||
Діяльність | балерина | |||
Alma mater | Московська державна академія хореографії (1961) | |||
Заклад | Російський університет театрального мистецтва і Державний академічний Великий театр Росії | |||
IMDb | nm2146658 | |||
Нагороди та премії | ||||
| ||||
Біографія
Народилася 13 травня 1942 року в місті Електросталь Московської області. Закінчила Московське хореографічне училище, педагог — .
У 1961—1988 роках — у трупі Большого театру, удосконалювалася під керівництвом Марини Семенової.
Ніна Сорокіна — перша виконавиця партій: Дівчина («Геологи», 1964, балетмейстери і Володимир Васильєв), Обраниця («Весна священна», 1965, балетмейстери ті ж), Дівчина («Ікар», 1971, балетмейстер Володимир Васильєв), Кіті («Анна Кареніна», 1972, балетмейстери Майя Плісецька, Наталя Риженко, Віктор Смирнов-Голованов), Кохана («Осяяння», 1973, балетмейстери Риженко, Смирнов-Голованов), Редисочка («Чіполіно», 1977, балетмейстер Генріх Майоров) .
У репертуарі Сорокіної — головні партії в класичних і сучасних балетах, у тому числі: Сильфіда («Шопеніана»), Жанна («Полум'я Парижа»), Весна («Попелюшка»), Лауренс; принцеса Флоріна та Аврора («Спляча красуня»), Маша («Лускунчик»), Кітрі; Асель («Асель»), Господиня Мідної гори; Анастасія («Іван Грозний»), Муза («Паганіні»), Шура Азарова («Гусарська балада»), Геро («Любов'ю за любов»), Незнайомка («Ескізи»).
З 1989 року — педагог-репетитор гастрольно-концертної трупи «Зірки Великого балету».
З 1993 року — викладач класичного танцю хореографічної школи імені Л. М. Лавровського (зараз Московське державне хореографічне училище імені Л. М. Лавровського).
Була професором, керівником майстерні в Російському університеті театрального мистецтва (ГИТИС).
Знімалася в телебалеті «Пустотливі частушки» (1970), в телефільмах-концертах «Хореографічні новели» (1973), «Танцюють Ніна Сорокіна і Михайло Лавровський» (1982).
Ніна Сорокіна — лауреат Міжнародних конкурсів артистів балету у Варні (1966) і Москві (1969). Володарка премії «Золота зірка» на Міжнародному фестивалі танцю в Парижі (1970).
Ніна Іванівна Сорокіна відрізнялася граціозним, легким, технічно досконалим танцем, драматичним хистом. За віртуозності її порівнювали з Ольгою Лепешинською.
Померла 8 жовтня 2011 у Москві після тривалої хвороби, похована на Кунцевському кладовищі.
Фільмографія
- «Секрет успіху» (1964, музичний фільм)
- «Створення танців» (1967, документальний фільм)
- «Молодий балет світу» (1969, документальний фільм)
- «Пустотливі частівки» (1970, фільм-балет)
- (1971, фільм-балет; Аврора)
- «Хореографічні новели» (1973, фільм-балет)
- «Анна Кареніна» (1974, фільм-балет; Кіті)
- «Великий балет» (1980, фільм-концерт)
- «Ці чарівні звуки...» (1981, фільм-балет)
- «Танцюють Ніна Сорокіна і Михайло Лавровський» (1982, фільм-концерт)
Примітки
- Person Profile // Internet Movie Database — 1990.
- Find a Grave — 1996.
Посилання
- Нина Ивановна Сорокина. Биографическая справка
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Nina Ivanivna Sorokina ros Nina Ivanovna Sorokina 13 travnya 1942 19420513 Elektrostal 8 zhovtnya 2011 Moskva radyanska i rosijska artistka baletu solistka Bolshogo teatru baletnij pedagog Narodna artistka SRSR 1987 Sorokina Nina IvanivnaNarodilasya13 travnya 1942 1942 05 13 1 2 Elektrostal Moskovska oblast RRFSR SRSRPomerla8 zhovtnya 2011 2011 10 08 1 2 69 rokiv Moskva RosiyaPohovannyaKuncevskij cvintarGromadyanstvo SRSR RosiyaDiyalnistbalerinaAlma materMoskovska derzhavna akademiya horeografiyi 1961 ZakladRosijskij universitet teatralnogo mistectva i Derzhavnij akademichnij Velikij teatr RosiyiIMDbnm2146658Nagorodi ta premiyiU Vikipediyi ye statti pro inshih lyudej iz prizvishem Sorokina BiografiyaNarodilasya 13 travnya 1942 roku v misti Elektrostal Moskovskoyi oblasti Zakinchila Moskovske horeografichne uchilishe pedagog U 1961 1988 rokah u trupi Bolshogo teatru udoskonalyuvalasya pid kerivnictvom Marini Semenovoyi Nina Sorokina persha vikonavicya partij Divchina Geologi 1964 baletmejsteri i Volodimir Vasilyev Obranicya Vesna svyashenna 1965 baletmejsteri ti zh Divchina Ikar 1971 baletmejster Volodimir Vasilyev Kiti Anna Karenina 1972 baletmejsteri Majya Plisecka Natalya Rizhenko Viktor Smirnov Golovanov Kohana Osyayannya 1973 baletmejsteri Rizhenko Smirnov Golovanov Redisochka Chipolino 1977 baletmejster Genrih Majorov U repertuari Sorokinoyi golovni partiyi v klasichnih i suchasnih baletah u tomu chisli Silfida Shopeniana Zhanna Polum ya Parizha Vesna Popelyushka Laurens princesa Florina ta Avrora Splyacha krasunya Masha Luskunchik Kitri Asel Asel Gospodinya Midnoyi gori Anastasiya Ivan Groznij Muza Paganini Shura Azarova Gusarska balada Gero Lyubov yu za lyubov Neznajomka Eskizi Z 1989 roku pedagog repetitor gastrolno koncertnoyi trupi Zirki Velikogo baletu Z 1993 roku vikladach klasichnogo tancyu horeografichnoyi shkoli imeni L M Lavrovskogo zaraz Moskovske derzhavne horeografichne uchilishe imeni L M Lavrovskogo Bula profesorom kerivnikom majsterni v Rosijskomu universiteti teatralnogo mistectva GITIS Znimalasya v telebaleti Pustotlivi chastushki 1970 v telefilmah koncertah Horeografichni noveli 1973 Tancyuyut Nina Sorokina i Mihajlo Lavrovskij 1982 Nina Sorokina laureat Mizhnarodnih konkursiv artistiv baletu u Varni 1966 i Moskvi 1969 Volodarka premiyi Zolota zirka na Mizhnarodnomu festivali tancyu v Parizhi 1970 Nina Ivanivna Sorokina vidriznyalasya gracioznim legkim tehnichno doskonalim tancem dramatichnim histom Za virtuoznosti yiyi porivnyuvali z Olgoyu Lepeshinskoyu Pomerla 8 zhovtnya 2011 u Moskvi pislya trivaloyi hvorobi pohovana na Kuncevskomu kladovishi Filmografiya Sekret uspihu 1964 muzichnij film Stvorennya tanciv 1967 dokumentalnij film Molodij balet svitu 1969 dokumentalnij film Pustotlivi chastivki 1970 film balet 1971 film balet Avrora Horeografichni noveli 1973 film balet Anna Karenina 1974 film balet Kiti Velikij balet 1980 film koncert Ci charivni zvuki 1981 film balet Tancyuyut Nina Sorokina i Mihajlo Lavrovskij 1982 film koncert PrimitkiPerson Profile Internet Movie Database 1990 d Track Q37312 Find a Grave 1996 d Track Q63056PosilannyaNina Ivanovna Sorokina Biograficheskaya spravka