Маттергорн (нім. Matterhorn, італ. Cervino) — гора у Пеннінських Альпах на кордоні Італії та Швейцарії. Ця сьома за висотою гірська вершина Альп розташована між швейцарським населеленим пунктом Цермат (кантон Вале) та італійським населеним пунктом Червінія (область Валле-д'Аоста).
Маттергорн | ||||
![]() | ||||
45°58′35″ пн. ш. 7°39′30″ сх. д. / 45.97639° пн. ш. 7.65833° сх. д.Координати: 45°58′35″ пн. ш. 7°39′30″ сх. д. / 45.97639° пн. ш. 7.65833° сх. д. | ||||
Країна | ![]() ![]() | |||
---|---|---|---|---|
Регіон | Вале Валле-д'Аоста | |||
Розташування | Швейцарія/Італія | |||
Система | Пеннінські Альпи | |||
Тип | гора і пам'ятка | |||
матеріал | метаморфічні гірські породи | |||
Висота | 4478 м | |||
Висота відносна | 1029 м | |||
Ізоляція | 13,8 км | |||
Перше сходження | група Едварда Вімпера 14 липня 1865 р. | |||
Маршрут | Хребет Гернлі (північносхідний хребет) | |||
![]() Маттергорн Маттергорн (Швейцарія) | ||||
|
Маттергорн має чотири стіни: північна височіє над долиною Цмутт, південна дивиться на Червінію, східна та західна — відповідно на та гору Дан Д'Еран. Стіни розділяють чотири хребти: Гернлі (північно-східний), Ліон (південно-західний), Цмутт (північно-західний) та Фург (південно-західний).
Фізико-географічна характеристика
Рельєф і навколишня місцевість
Вершина Маттергорн розташована в Пеннінських Альпах на кордоні Швейцарії (в кантоні Вале) та Італії (в області Валле-д'Аоста). З боку Швейцарії найближчим населеним пунктом до вершини є гірський курорт Церматт, розташований біля підніжжя північної стіни вершини. З боку Італії, біля південної стіни, розташований італійський гірський курорт [en]. Обидва курорти пов'язані між собою перевалом [en] заввишки 3317 м над рівнем моря, який розташований на схід від вершини. Перевал Теодул є найпростішим шляхом між Церматтом і Брей-Червінією. Ще в античні часи (з I століття до н. е. по V століття) він використовувався як торговий і транспортний шлях між Римською імперією та романізованими кельтами. Сідловина перевалу з північного боку покрита льодовиком [en]. Розташований на захід від вершини перевал внаслідок більшої складності для проходження не використовувався як транспортна артерія, попри те, що він нижчий (3271 м над рівнем моря).
Стіни Маттергорна круті, і з цієї причини на них мало снігу і льоду. Сніг, що випадає на схили Маттергорна, регулярно обрушується лавиною і накопичується біля підніжжя стін у верхніх частинах льодовиків, які стікають з вершини з усіх боків. Найбільш великими льодовиками Маттергорна є льодовик біля основи західної стіни, що є притокою льодовика Цмутт, і льодовик [en] біля підніжжя північної стіни. Менші льодовики лежать біля підніжжя південної (нижній льодовик Маттергорна — італ. Ghiacciaio Inferiore del Cervino, фр. Glacier inférieur du Cervin) і східної стін (безіменний льодовик).
Вершина Маттергорн розташована на вододілі між водозбірними басейнами річок Рона з півночі і По з півдня.
Висота
На 90-метровому гребені на стику північної та південної стін Маттергорна є дві окремі вершини. Найвища точка знаходиться на сході гребеня і має назву Швейцарська вершина. Її висота становить 4477,5 м над рівнем моря. На заході гребеня розташована Італійська вершина заввишки 4476,4 м над рівнем моря. Вершини отримали свої імена за назвою країн, з яких на них були здійснені перші сходження, а не за територіальною ознакою. Обидві вершини розташовані на кордоні Швейцарії та Італії, що було зафіксовано спільною конвенцією цих країн 24 липня 1941 року.
Перший задокументований вимір висоти Маттергорна здійснив Орас Бенедикт де Соссюр 13 серпня 1792 року із льодовика Теодул, використовуючи ланцюг завдовжки 50 футів і секстант. Отримана ним висота вершини склала 4501,7 м над рівнем моря. 1868 року італійський інженер [en] отримав значення висоти вершини 4505 м за допомогою ртутного барометра, який він приніс з собою при сходженні на вершину. На [en], що вийшла слідом за італійськими дослідженнями, Швейцарська вершина мала висоту 4482 м. У 1920-х роках висота вершини була виміряна з точністю до півметра і склала 4477,5 м над рівнем моря. Зокрема, в офіційному списку вершин-чотиритисячників Альп, виданому UIAA в 1994 році, фігурує саме ця висота. 1999 року італійський професор геології Джорджіо Поретті виміряв висоту вершини з точністю до сантиметра з використанням технологій GPS. Результат склав 4477,54 м.
Відносна висота вершини становить 1027 м. Батьківською горою стосовно Маттергорна вважається Вайсгорн (найвища вершина західної частини [en]). Вершини Маттергорн і Вайсгорн з'єднані гребенем з його нижньою точкою заввишки 3451 м над рівнем моря на сідловині перевалу між вершинами [en] і [en]. Найближчою вершиною, яка перевершує Маттергорн за висотою, є [en] Західний (4479 м над рівнем моря). Вона розташована за 14 км на південний схід від Маттергорна.
Вершину Маттергорн занесено до списку альпійських чотиритисячників, який вперше опублікував австрійський альпініст [en] 1923 року і він містив 59 вершин. 1994 року UIAA включив вершину Маттергорн в основний список чотиритисячників Альп (всього у список потрапили 82 вершини). Згідно зі списком Блодіга, вершина Маттергорн десята в списку за абсолютною висотою, в списку UIAA Маттергорн знаходиться на дванадцятій позиції.
Стіни і гребені
Маттергорн має пірамідальну форму з чотирма гранями, оберненими за частинами світу. Три з них (північна, східна і західна) територіально належать до Швейцарії (долина Матерталь), а південна стіна обернена на італійську сторону — комуну Вальтурнанш регіону Валле-д'Аоста. Північна стіна повернена до вершини [en], розташованої за 7 км від Маттергорна і відокремленої від неї льодовиком Цмутт і долиною. Біля підніжжя північної стіни вершини на висоті 1608 м над рівнем моря розташований гірський курорт Церматт. Східна стіна вершини спускається до перевалу Теодул, що відокремлює її від льодовика [en] між гірським хребтом [en] і піком Дюфур (за 10 і 17 км відповідно). Західна стіна Маттергорна обернена до верхньої частини льодовика Цмутт між вершинами і , розташованими за 4 і 7 км відповідно. Біля підніжжя південного боку вершини розташований італійський гірський курорт Брей-Червінія. Маттергорн не є чотиригранною пірамідою ідеальної форми, оскільки північна і південна стіни вершини ширші, ніж східна і західна. У верхній частині вершини північна і південна стіни утворюють гребінь протяжністю близько 90 метрів, який з'єднує між собою східну і західну стіни. Всі стіни Маттергорна круті, з практично вертикальними ділянками ближче до вершини.
![]() | ![]() | ![]() | |
Північна стіна | Східна стіна | Південна стіна | Західна стіна |
Всі гребені Маттергорна мають власні назви.
Північно-західний гребінь називається Цмуттграт, або Цмутт (нім. Zmuttgrat). Довжина гребеня становить близько трьох кілометрів. В основній частині гребінь не надто крутий, його максимальна крутизна становить близько 37°. У верхній частині гребінь стає практично вертикальним, що робить сходження по ньому «безпосередньо» дуже складним.
Південно-західний гребінь має назву Ліон (англ. Lion, також поширена назва німецькою мовою Löwengrat). Гребінь крутий по всій довжині. У верхній частині гребеня розташована другорядна вершина — пік Тіндаль. Від піку частина шляху йде практично по горизонтальній поверхні, але потім дорога йде у вертикальний схил.
Південно-східний гребінь називається Фурген (нім. Furggen). Довжина гребеня близько 1,7 км, середня крутизна схилу становить 43,5°. Верхня частина гребеня практично вертикальна.
Північно-східний гребінь називається Хернлі (нім. Hörnligrat). Нижня частина гребеня досить полога і зручна для ходьби. Далі схил стає крутішим, але на гребені є природні сходи.
Геологія
Структурна геологія Маттергорна ілюструє різноманіття різних тектонічних покривів, які формують Альпи. Маттергорн складається з декількох шарів, що містять як океанічні, так і континентальні пласти, які, рухаючись на північ, формували регіон за часів Альпійської складчастості третинного періоду.
Верхня частина Маттергорна, починаючи з висоти 3400 метрів над рівнем моря, належить до покриву Дан-Бланш, який має вигляд залишків частини Адріатичної плити, що відірвалася від Африканської плити в Північній Африці під час формування сучасного Середземного моря. Вершина Маттергорн складена з палеозойських гранітних гнейсів і сланців. В основі гори лежить вузька смуга базальту і габро юрського і крейдового періодів, що залягає під шарами вапняку і кристалічних сланців, які прийшли із дна давнього океану Тетіс.
Сучасна форма Маттергорна була сформована під впливом ерозії протягом останнього мільйона років. У літню пору сніговий покрив на горі танув, проникаючи в гірські породи. Взимку вода замерзала, і утворювалися тріщини. З плином часу гора руйнувалася, набуваючи сучасних обрисів. Примітна форма Маттергорна дала гляціології новий термін «пірамідальна вершина», що означає крутий пік, який складається як мінімум з трьох стін.
Клімат
Завдяки розташуванню вершини на основному альпійському вододілі, а також її великій висоті, для Маттергорна характерні стрімкі зміни в погоді. На вершині навіть в літню пору лежить постійний сніговий покрив і тримається від'ємна температура. Оскільки Маттергорн є ізольованою вершиною, то на ній часто утворюються хмари у вигляді прапорів або банерів (англ. banner clouds).
Маттергорн є об'єктом пильної уваги для вивчення наслідків глобального потепління і впливу зміни клімату на навколишнє середовище. Зокрема, під час [en] танення льодів спровокувало великі каменепади, внаслідок чого довелося проводити рятувальні роботи з евакуації кількох десятків альпіністів. В цілому, за спостереженнями вчених, сніговий покрив на вершині за кілька десятків років значно зменшився. У 2007 і 2011 роках на сусідній вершині [en] групою вчених зі Швейцарської вищої технічної школи Цюриха з використанням спеціального обладнання проводились дослідження природи опадів в регіоні.
Історія Маттергорну
Походження назви
Назва Matterhorn походить від двох німецьких слів: matte (луг, пасовище), яке позначає велику, зарослу травою долину біля підніжжя вершини в ущелині Горнер (в долині розташований гірський курорт Церматт), і horn (пік). Вперше таку назву зафіксовано в 1682 році. З 1740 року в німецькій мові вершина згадується тільки під ім'ям Matterhorn.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlkzTDFCaGMzTnZMVlJsYjJSMWJHOHVhbkJuTHpJeU1IQjRMVkJoYzNOdkxWUmxiMlIxYkc4dWFuQm4uanBn.jpg)
Французька назва, за найпоширенішою думкою, походить від латинського Mons Silvius, або Mons Silvanus (від лат. Mons — перевал, що могло стосуватися перевалу Теодул, яким проходили ще стародавні римляни (пізніше це слово почали перекладати як гора), silvanus — лісовий). За однією із ранніх версій, описаною в XVI столітті, первинна назва вершини Mons Silvius могла походити від імені римського претора Сервія Сульпіція Гальби, який перетнув перевал Теодул за наказом Цезаря. Пізніше ця назва трансформувалась в Mons Servinus і остаточно перетворилася на Cervin у французькій мові. Зміна першої літери s на c приписують Орас Бенедикту де Соссюру. Італійська назва Cervino походить від французького.
Згідно з іншою теорією, назва походить від імені Сервена (Cervin) — персонажа роману «Ґарґантюа та Пантаґрюель», який супроводжував велетня Ґарґантюа в Швейцарії. Згідно з романом, Ґарґантюа наступив на гору, залишивши від неї тільки пірамідальну верхівку, яка згодом отримала ім'я його супутника.
Також відома назва вершини як Horu, або ds Horu, у валліському діалекті, яке використовується місцевими жителями.
Вивчення Маттергорна в XVI — першій половині XIX століть
Перша згадка про Маттергорн з'явилася в роботі «De Prisca ac Vera Alpina Raethi» одного з найперших дослідників Альп швейцарського топографа і історика Егідія Чуді, опублікованій в Базелі в 1538 році. Бувши студентом, Чуді пройшов через перевал Теодул під час своєї подорожі по Альпах. Однак в його роботі не було приділено особливу увагу вершині як такій, переважно він описував весь регіон в цілому.
Після публікації Егідія Маттергорн залишався поза увагою вчених протягом більш ніж двох століть, до тих пір, поки швейцарський геолог Орас Бенедикт де Соссюр не звернув увагу на вершину під час своєї подорожі з Аяса в Брей-Червінія. Соссюр був вражений особливою формою вершини у вигляді піраміди та її крутими схилами і зробив висновок, що сходження на вершину неможливе. Під час другої подорожі до Маттергорна в серпні 1792 року він прибув у Вальтурнанш, звідки вирушив на перевал Теодул. На перевалі провів 3 дні, вивчаючи структуру поверхні Маттергорна. Крім цього, він зробив першу спробу вимірювання висоти вершини, отримавши значення 4501,7 м над рівнем моря, а також зібрав деякі зразки гірських порід, рослин і комах. У ці дні йому також вдалося здійснити сходження на вершину Малий Маттергорн заввишки 3883 м.
Маттергорн був згаданий в путівнику по Швейцарії «Anleitung, auf die nützlichste und genussvollste Art in der Schweitz zu reisen» німецького географа і геолога [en], виданому в Цюриху у 1793 році і перекладеному на англійську мову в 1818 році. У книзі Ебель описав долину Церматта як потенційно цікаву для туристів, а вершину Маттергорн він назвав одним з найбільш чудових і прекрасних місць в Альпах. Також в путівнику наводиться три різні варіанти назви вершини: Silvius, Matterhorn і Mont Cervin.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelEwTDAxaGRIUmxjbWh2Y201ZlVuVnphMmx1TG1wd1pXY3ZNakl3Y0hndFRXRjBkR1Z5YUc5eWJsOVNkWE5yYVc0dWFuQmxadz09LmpwZWc=.jpeg)
У першій половині XIX століття регіон Церматта і Брей-Червінія був неодноразово відвіданий різними європейськими дослідниками і мандрівниками, багато з яких пройшли через перевал Теодул. Дослідники описували регіон у своїх працях, проводили наукові дослідження в частині мінералогії, ботаніки та геології регіону, малювали картини і карти, збирали історії місцевих жителів. З 1835 по 1855 рік Крістіан Моріц Енгельгардт, який відвідав околиці Маттергорна понад 10 разів, написав дві книги з описом регіону, намалював кілька панорам та карт і склав докладний опис мінерального й ботанічного складу місцевості навколо Маттергорна. В середині XIX століття Гюстав Штудер спільно з професором Ульріхом описав і картографував топографічні особливості вершин Церматта, включаючи Маттергорн. В цей же час відомий англійський художник і письменник Джон Раскін створив серію пейзажів Маттергорна, які сильно вразили освічену еліту Англії та підвищили інтерес до вершини.
До перших спроб сходження на вершину Маттергорн здавався неприступним багатьом дослідникам і мандрівникам. Альпіністи, що прибували в Церматт, намагалися штурмувати інші вершини, що оточують долину, залишаючи Маттергорн поза увагою. Навіть після того, як було здійснено ряд серйозних спроб сходження на Маттергорн, в передмові до першого випуску [en]» в Лондоні у 1863 році редактор [en] написав: «в той час, коли всі об'єкти, що становлять інтерес в Швейцарії, будуть підкорені, Маттергорн все ще залишатиметься … нескореним і, очевидно, непереможним».
Історії сходжень
Перші спроби
У 1857–1859 роках було здійснено декілька перших серйозних спроб сходження на Маттергорн, переважно з італійської сторони, по гребеню Ліон, але жодна з них не увінчалася успіхом. Попри те, що візуально гребінь Ліон здається простішим, сходження по ньому технічно складніше. Найбільшого успіху в цей період досягла експедиція в складі [en], Жана-Жака і Віктора Каррелів, Габріеля Макіня і [en], яка піднялася до висоти 3850 метрів з італійської сторони (це місце згодом було названо «Димар», англ. «Chimney»).
У липні 1860 року троє братів з Ліверпуля, Альфред, Чарльз і Сендбах Паркери, зробили спробу сходження з Церматта по східній стіні вздовж північно-східного гребеня Хернлі без провідників. Їм вдалося досягти висоти 3500 метрів, але хмарність і сильний вітер змусили їх повернутися назад.
У серпні 1860 року Вон Гокінс з Джоном Тіндалем в супроводі провідників Жана-Жака Карреля і Йоганна Йозефа Беннена спробували піднятися на вершину по південно-західному гребеню Ліон. Перед цим, в 1859 році, Гокінс спільно з Бенненом досліджували гору і дійшли висновку, що цей гребінь веде на вершину. У верхній частині їх маршрут повторював шлях перших сходжень 1857–1859 років. Групі Гокінса вдалося піднятися на 110 метрів вище, до «Великої Вежі» (англ. «Great Tower») на висоті 3960 метрів (при цьому Беннен і Тіндаль продовжили шлях і зупинилися на позначці 3980 метрів).
У липні 1861 року брати Паркери здійснили другу спробу сходження за тим самим маршрутом, що і рік тому, але змогли піднятися вище свого попереднього досягнення всього на 60 метрів. Після цієї експедиції вони визнали, що могли би зайти вище, але складність подальшого шляху, згідно з їхніми спостереженнями, тільки збільшувалася. Спроб сходження на Маттергорн вони більше не робили.
29–30 серпня 1861 року першу спробу сходження на Маттергорн зробив Едвард Вімпер. Попередньо вивчивши гору, Вімпер зробив висновок, що за один день здійснити сходження неможливо. У перший день він вирішив заночувати якомога вище і продовжити шлях на наступний ранок. 28 серпня Вімпер з провідником зустрілися з Жан-Антуаном і Жаном-Жаком Каррелями, які вже робили декілька спроб сходження на Маттергорн. Обидві групи заночували біля підніжжя гори. Наступного дня Каррелі вирушили першими, вирішивши не чекати Вімпера і його провідника. Їм вдалося досягти висоти 4030 метрів (місце Крет-дю-Кок), що було кращим результатом на той період. Вімпер та його провідник пішли тим самим шляхом. Зупинившись на ночівлю на льодовику на перевалі Коль-дю-Ліон на висоті 3660 метрів, вони продовжили шлях наступного ранку, але зуміли піднятися лише до «Димаря» (3850 метрів), повторивши тим самим досягнення перших підкорювачів. Не зумівши значно просунутися далі, вони вирішили повернутися і до обіду 30 серпня вже спустилися в Брей-Червінія. Це була остання спроба сходження в 1861 році.
У січні 1862 року англійський альпініст з Лідса Томас Стюарт Кеннеді з провідниками Пітером Перреном і [en] (старшим) зробив першу спробу зимового сходження. Він припустив, що взимку сходження може бути простішим. Група почала підніматися на вершину по північному схилу вздовж гребеня Хернлі, за тим же маршрутом, за яким у 1860 та 1861 роках намагалися пройти брати Паркери. Однак погодні умови на схилі виявилися набагато суворішими, ніж влітку, і, дійшовши до висоти 3350 метрів, група повернулася назад.
У липні 1862 Едуард Вімпер повернувся в Брей-Червінія, щоб продовжити спроби штурму вершини. За місяць він зробив 5 спроб сходження, але жодна з них не закінчилася підкоренням вершини. Як і в 1861 році, всі його сходження тривали по 2 дні.
Перша спроба була зроблена ним 6 липня 1862 року спільно з Реджинальдом Макдональдом і провідниками Йоганном цюм Таугвальдом, Йоганном Кронігом і Люком Мейне за тим же маршрутом, який Вімпер випробував у минулому році. Їхній шлях, ускладнений важкими погодними умовами (сильний вітер і завірюха) і сильно обмерзлими скелями, виявився складнішим, ніж в серпні 1861 року. Під час підйому Кроніг послизнувся і ледь не зірвався вниз на скелі. Проте, групі вдалося дійти до місця торішньої стоянки Вімпера, де вони вирішили зупинитися на ніч. Ночівля була важка, попри те, що всю зиму Вімпер витратив на розробку нового намету. Наступного ранку Таугвальд і Кроніг заявили, що далі вони не підуть. Група повернулася в Брей-Червінія після полудня 7 липня. Вімпер згодом назвав цю спробу «повним провалом».
9 липня Вімпер і Реджинальд, супроводжувані провідниками Жан-Антуаном Каррелем і Пессьоном, зробили другу спробу сходження. Оскільки погодні умови були кращі, їм вдалося влаштувати ночівлю вище, на 30 метрів нижче «Димаря» (на висоті близько 3820 метрів). Наступного ранку, після того, як вони піднялися трохи вище, до 3960 метрів, Пессьону стало погано, і після недовгого очікування група повернулася в Брей-Червінія. Після цього Вімпер зробив ще три спроби сходження: 18–19 липня (сам-один), 23–24 липня (з Ж.-А. Каррелем, Ц. Каррелем і Л. Мейне) і 25–26 липня (з Л. Мейне). Всі вони закінчилися невдало. Проте, під час останньої спроби Вімперу вдалося досягти висоти 4100 метрів (місце Крават), до якої ще ніхто не доходив.
27–28 липня група професора Джона Тіндаля (в яку також входили провідники Беннен, Уолтер, Ж.-А. Каррель, Ц. Каррель та інші) зуміла досягти проміжної вершини Маттергорна заввишки 4241 м, яка потім отримала назву [en]. Однак коли вони продовжили свій подальший шлях, то були зупинені глибокою ущелиною. Не зумівши її подолати, вони були змушені повернутися назад. Проте їм вдалося досягти висоти 4258 метрів, що стало максимальною позначкою для всіх невдалих перших спроб сходження. Рекорд Вімпера протримався всього 2 дні.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekprTDAxaGRIUmxjbWh2Y200bE1rTmZjMjkxZEdoZlptRmpaUzVxY0djdk1qSXdjSGd0VFdGMGRHVnlhRzl5YmlVeVExOXpiM1YwYUY5bVlXTmxMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
У 1863 році Вімпер повернувся в Брей-Червінія, щоби вчергове спробувати піднятися на вершину. 10 серпня 1863 року в супроводі Ж.-А. Карреля, Ц. Карреля, Л. Мейне і двох носіїв він спробував пройти тим самим маршрутом, яким намагався піднятися під час попередніх 6 спроб. Дійшовши до перевалу Коль-дю-Ліон, вони виявили, що скелі покриті льодом, оскільки в попередні дні на горі була погана погода. Але вони продовжили сходження. Коли досягли підніжжя «Великої Вежі», погода раптово почала псуватися: температура повітря різко знизилася, з'явився сильний туман, почався снігопад. Вони були змушені зупинитися і встановити намет. Не маючи можливості як продовжити шлях, так і повернутися через погану погоду, вони були змушені провести близько 26 годин в наметі. Наступного дня вони продовжили шлях вгору, але змогли дійти тільки до Крет-дю-Кок на висоті 4050 метрів. В Брей-Червінія вони повернулися після полудня.
Після цієї експедиції Вімпер на 2 роки залишив спроби зійти на вершину Маттергорн. У червні 1865 року він знову прибув в Брей-Червінія, щоби спробувати піднятися на вершину не по гребеню, а по південній стіні. Вранці 21 червня 1865 року Вімпер і провідники Мішель Кро, Крістіан Альмер, Франц Діенер і Люк Мейне почали підйом. Через кілька годин поруч з ними сталося кілька каменепадів. Ніхто з групи не постраждав, проте було ухвалено рішення повернутися назад. Це була восьма невдала спроба Вімпера зійти на Маттергорн.
Перше сходження на Маттергорн
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkpsTDAxaGRIUmxjbWh2Y201ZllYTmpaVzUwWDBSdmNtVXVhbkJuTHpJd01IQjRMVTFoZEhSbGNtaHZjbTVmWVhOalpXNTBYMFJ2Y21VdWFuQm4uanBn.jpg)
Після останньої невдачі Вімпер разом зі своїми провідниками кілька тижнів провів у спробах сходжень на інші альпійські вершини. 7 липня 1865 року він знову прибув в Брей-Червінія, щоби вчергове спробувати зійти на вершину, але в цей раз вже з боку Церматта. В Брей-Червінія він спробував переконати Жан-Антуана Карреля спробувати новий шлях. Каррель не хотів залишати спроби зійти на вершину старим маршрутом, але погодився супроводжувати Вімпера за тієї умови, що якщо сходження новим маршрутом не буде успішним, то вони повернуться разом до старого. Вони домовилися вирушити з Брей-Червінія в Церматт вранці 9 липня через перевал Теодул, сподіваючись, що 10 липня влаштують ночівлю на східній стіні якомога вище. Однак через 2 дні Каррель відмовився від участі, оскільки був найнятий італійськими альпіністами для сходження гребенем Ліон.
Два роки до того в замку Валентино в Турині пройшли секретні збори з метою обговорення проєкту утворення [it]. У зборах взяли участь італійські високопоставлені чиновники і вчені: [en], Бартоломео Гастальді, Феліче Джордано та інші. Крім питань утворення спільноти, вони також обговорили пріоритетну вершину для сходження. Нею стала вершина Маттергорн як останній з «великих» нескорених альпійських чотиритисячників. У липні 1865 року Феліче Джордано прибув у Брей-Червінія і найняв Жан-Антуана Карреля та його команду для сходження з італійської сторони. До тих пір, поки Вімпер не зустрів Джордано, Карреля та інших вранці 9 липня, він не підозрював про існування конкуренції з боку італійської альпійської спільноти.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelppTDBWa2QyRnlaRjlYYUhsdGNHVnlMbXB3Wnk4eE1qQndlQzFGWkhkaGNtUmZWMmg1YlhCbGNpNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Вімперу довелося вирушити в Церматт 10 липня без Карреля. 11 липня, після полудня, він прибув в Церматт, де зустрів групу лорда Френсіса Дугласа, яка щойно повернулася з успішного сходження на Обер-Габельгорн. Вімпер розповів Дугласу мету свого прибуття в Церматт, і Дуглас вирішив супроводжувати його.
13 липня 1865 року о 5:30 ранку група (Едвард Вімпер, лорд Френсіс Дуглас, [en], [en], провідники Мішель Кро, Пітер Таугвальдер (батько), Пітер Таугвальдер (син)) стартувала із Церматта. Погода була ясна і безвітряна. Через 6 годин вони підійшли до основи гребеня Гернлі. Опівдні вони отаборилися на висоті близько 3350 метрів над рівнем моря. Молодший Таугвальдер і Кро вирішили розвідати подальший шлях для того, щоб наступного дня заощадити час. Через кілька годин вони повернулися дуже натхненні, запевняючи, що подальший шлях на верх не становить особливої складності.
![]() | Нічого, крім того, що нічого складного, жодної перешкоди! Ми могли б легко піднятися на вершину і повернутися сьогодні! Оригінальний текст (англ.) Nothing but what was good; not a difficulty, not a single difficulty! We could have gone to the summit and returned today easily! | ![]() |
Наступного ранку, як тільки стало досить видно, щоб можна було йти, група продовжила сходження. Перша частина підйому була схожа, за спогадами Вімпера, на велику драбину. Біля 10 години ранку група досягла висоти 4270 метрів. Кілька разів вони сходили з гребеня на північну стіну, обходячи його найскладніші ділянки. Ближче до вершини підйом став складнішим, але середня крутизна маршруту не перевищувала 40°. 14 липня, о 1:40 після полудня, Вімпер і Кро ступили на вершину Маттергорн. Вімпер насамперед перевірив сніг уздовж всієї поверхні гребеня на вершині, але він залишався недоторканим. Через деякий час Вімпер зауважив далеко внизу групу Карреля, яка піднімалася з італійської сторони. Група Вімпера була на вершині першою.
![]() | Чим вище ми піднімалися, тим сильнішим ставало хвилювання. А якщо нас обійдуть в останній момент? Похил став меншим, і, нарешті, ми змогли відірватися. Разом з Кро ми помчали на вершину наввипередки. Ці перегони закінчилися внічию. О 1.40 пополудні світ був біля наших ніг, і Маттергорн був підкорений. Ура! Жодного відбитка слідів не було видно. Оригінальний текст (англ.) The higher we rose, the more intense became the excitement. What if we should be beaten at the last moment? The slope eased off, at length we could be detached, and Croz and I, dashing away, ran a neck-and-neck race, which ended in a dead heat. At 1.40 p.m. the world was at our feet, and the Matterhorn was conquered. Hurrah! Non a footstep could be seen. | ![]() |
Історія сходження
Перші серйозні спроби піднятися на вершину почалися з 1857 року, переважно з італійського (південного) боку гори.
Внаслідок більшої складності південних маршрутів усі ці спроби зазнали невдачі. Лише в 1865 році (14 липня) році партія у складі британців Едварда Вімпера, Чарльза Гадсона (Charles Hudson), лорда Френсіса Дугласа, Дугласа Роберта Гадова (Robert Hadow), француза Мішеля Кроца (Michel Croz) та швейцарців батька та сина Пітерів Таугвальдерів змогли подолати вершину, використовуючи північний маршрут через хребет Гьорнлі. Під час спуску Гадсон, Дуглас, Кроц та Гадов трагічно загинули. Тіла трьох з них (окрім Дугласа) було знайдено і поховано на цвинтарі Цермата. Всього через три дні (17 липня) на вершину піднялася партія італійського альпініста Жана Антуана Карела, яка піднімалася з італійського боку. В 1871 році на гору піднялася перша жінка — британка . 1879 року вперше було здійснено сходження через хребет Цмут (А. Ф. Маммері, А. Бургенер, Ж. Петрус та А. Гентіетта), а в 1911 — через складний хребет Фург. 1929 року вдалося піднятися на гору через західну (австрієць Фріц Герман) стіну, а в 1931 — через північну (німці брати Франц та Тоні Шмід).
Маттергорн вважається дуже складною вершиною, на сьогоднішній день під час сходження на неї загинуло близько 400 альпіністів.
Маршрути
Існує чотири маршрути підйому на вершину з використанням чотирьох хребтів — Гьорнлі (класичний маршрут), Ліона, Цмута і Фурга та чотири маршрути з використанням стін — північної, південної, східної та західної.
Галерея
- Південна сторона з боку курорту
- Східна та південна сторони, вигляд з Ротгорна
- Маттергорн восени 2003 р. Східна та північна стіни
- Північна сторона, внизу - селище Цермат
- Маттергорн - вигляд з Цермата
- Маттергорн
Маттергорн у живописі
- Раскін (1849)
- Комптон (1879)
- Бірштадт
Примітки
- Edward Whymper, 1871, с. 377—381.
- Rey Guido, 1907, с. 126.
- Rey Guido, 1907, с. 130—131.
- Edward Whymper, 1871, с. 381—382.
- Edward Whymper, 1871, с. 384—386.
- Edward Whymper, 1871, с. 386.
- Edward Whymper, 1871, с. 387—390.
- Edward Whymper, 1871, с. 389.
Це незавершена стаття про гірську вершину. Ви можете проєкту, виправивши або дописавши її. |
Посилання
- Хронологія подій, пов'язаних з горою Маттергорн [ 26 грудня 2017 у Wayback Machine.]
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Mattergorn nim Matterhorn ital Cervino gora u Penninskih Alpah na kordoni Italiyi ta Shvejcariyi Cya soma za visotoyu girska vershina Alp roztashovana mizh shvejcarskim naselelenim punktom Cermat kanton Vale ta italijskim naselenim punktom Cherviniya oblast Valle d Aosta MattergornMattergorn viglyad zi shodu z boku ozera RifelzeyeMattergorn viglyad zi shodu z boku ozera Rifelzeye45 58 35 pn sh 7 39 30 sh d 45 97639 pn sh 7 65833 sh d 45 97639 7 65833 Koordinati 45 58 35 pn sh 7 39 30 sh d 45 97639 pn sh 7 65833 sh d 45 97639 7 65833Krayina Shvejcariya i ItaliyaRegion Vale Valle d AostaRoztashuvannya Shvejcariya ItaliyaSistema Penninski AlpiTip gora i pam yatkamaterial metamorfichni girski porodiVisota 4478 mVisota vidnosna 1029 mIzolyaciya 13 8 kmPershe shodzhennya grupa Edvarda Vimpera 14 lipnya 1865 r Marshrut Hrebet Gernli pivnichnoshidnij hrebet MattergornMattergorn Shvejcariya Mattergorn u Vikishovishi Mattergorn maye chotiri stini pivnichna visochiye nad dolinoyu Cmutt pivdenna divitsya na Cherviniyu shidna ta zahidna vidpovidno na ta goru Dan D Eran Stini rozdilyayut chotiri hrebti Gernli pivnichno shidnij Lion pivdenno zahidnij Cmutt pivnichno zahidnij ta Furg pivdenno zahidnij Fiziko geografichna harakteristikaRelyef i navkolishnya miscevist Vershina Mattergorn roztashovana v Penninskih Alpah na kordoni Shvejcariyi v kantoni Vale ta Italiyi v oblasti Valle d Aosta Z boku Shvejcariyi najblizhchim naselenim punktom do vershini ye girskij kurort Cermatt roztashovanij bilya pidnizhzhya pivnichnoyi stini vershini Z boku Italiyi bilya pivdennoyi stini roztashovanij italijskij girskij kurort en Obidva kurorti pov yazani mizh soboyu perevalom en zavvishki 3317 m nad rivnem morya yakij roztashovanij na shid vid vershini Pereval Teodul ye najprostishim shlyahom mizh Cermattom i Brej Cherviniyeyu She v antichni chasi z I stolittya do n e po V stolittya vin vikoristovuvavsya yak torgovij i transportnij shlyah mizh Rimskoyu imperiyeyu ta romanizovanimi keltami Sidlovina perevalu z pivnichnogo boku pokrita lodovikom en Roztashovanij na zahid vid vershini pereval vnaslidok bilshoyi skladnosti dlya prohodzhennya ne vikoristovuvavsya yak transportna arteriya popri te sho vin nizhchij 3271 m nad rivnem morya Stini Mattergorna kruti i z ciyeyi prichini na nih malo snigu i lodu Snig sho vipadaye na shili Mattergorna regulyarno obrushuyetsya lavinoyu i nakopichuyetsya bilya pidnizhzhya stin u verhnih chastinah lodovikiv yaki stikayut z vershini z usih bokiv Najbilsh velikimi lodovikami Mattergorna ye lodovik bilya osnovi zahidnoyi stini sho ye pritokoyu lodovika Cmutt i lodovik en bilya pidnizhzhya pivnichnoyi stini Menshi lodoviki lezhat bilya pidnizhzhya pivdennoyi nizhnij lodovik Mattergorna ital Ghiacciaio Inferiore del Cervino fr Glacier inferieur du Cervin i shidnoyi stin bezimennij lodovik Vershina Mattergorn roztashovana na vododili mizh vodozbirnimi basejnami richok Rona z pivnochi i Po z pivdnya Visota Na 90 metrovomu grebeni na stiku pivnichnoyi ta pivdennoyi stin Mattergorna ye dvi okremi vershini Najvisha tochka znahoditsya na shodi grebenya i maye nazvu Shvejcarska vershina Yiyi visota stanovit 4477 5 m nad rivnem morya Na zahodi grebenya roztashovana Italijska vershina zavvishki 4476 4 m nad rivnem morya Vershini otrimali svoyi imena za nazvoyu krayin z yakih na nih buli zdijsneni pershi shodzhennya a ne za teritorialnoyu oznakoyu Obidvi vershini roztashovani na kordoni Shvejcariyi ta Italiyi sho bulo zafiksovano spilnoyu konvenciyeyu cih krayin 24 lipnya 1941 roku Shvejcarska vershina Mattergorna Pershij zadokumentovanij vimir visoti Mattergorna zdijsniv Oras Benedikt de Sossyur 13 serpnya 1792 roku iz lodovika Teodul vikoristovuyuchi lancyug zavdovzhki 50 futiv i sekstant Otrimana nim visota vershini sklala 4501 7 m nad rivnem morya 1868 roku italijskij inzhener en otrimav znachennya visoti vershini 4505 m za dopomogoyu rtutnogo barometra yakij vin prinis z soboyu pri shodzhenni na vershinu Na en sho vijshla slidom za italijskimi doslidzhennyami Shvejcarska vershina mala visotu 4482 m U 1920 h rokah visota vershini bula vimiryana z tochnistyu do pivmetra i sklala 4477 5 m nad rivnem morya Zokrema v oficijnomu spisku vershin chotiritisyachnikiv Alp vidanomu UIAA v 1994 roci figuruye same cya visota 1999 roku italijskij profesor geologiyi Dzhordzhio Poretti vimiryav visotu vershini z tochnistyu do santimetra z vikoristannyam tehnologij GPS Rezultat sklav 4477 54 m Vidnosna visota vershini stanovit 1027 m Batkivskoyu goroyu stosovno Mattergorna vvazhayetsya Vajsgorn najvisha vershina zahidnoyi chastini en Vershini Mattergorn i Vajsgorn z yednani grebenem z jogo nizhnoyu tochkoyu zavvishki 3451 m nad rivnem morya na sidlovini perevalu mizh vershinami en i en Najblizhchoyu vershinoyu yaka perevershuye Mattergorn za visotoyu ye en Zahidnij 4479 m nad rivnem morya Vona roztashovana za 14 km na pivdennij shid vid Mattergorna Vershinu Mattergorn zaneseno do spisku alpijskih chotiritisyachnikiv yakij vpershe opublikuvav avstrijskij alpinist en 1923 roku i vin mistiv 59 vershin 1994 roku UIAA vklyuchiv vershinu Mattergorn v osnovnij spisok chotiritisyachnikiv Alp vsogo u spisok potrapili 82 vershini Zgidno zi spiskom Blodiga vershina Mattergorn desyata v spisku za absolyutnoyu visotoyu v spisku UIAA Mattergorn znahoditsya na dvanadcyatij poziciyi Stini i grebeni Mattergorn maye piramidalnu formu z chotirma granyami obernenimi za chastinami svitu Tri z nih pivnichna shidna i zahidna teritorialno nalezhat do Shvejcariyi dolina Matertal a pivdenna stina obernena na italijsku storonu komunu Valturnansh regionu Valle d Aosta Pivnichna stina povernena do vershini en roztashovanoyi za 7 km vid Mattergorna i vidokremlenoyi vid neyi lodovikom Cmutt i dolinoyu Bilya pidnizhzhya pivnichnoyi stini vershini na visoti 1608 m nad rivnem morya roztashovanij girskij kurort Cermatt Shidna stina vershini spuskayetsya do perevalu Teodul sho vidokremlyuye yiyi vid lodovika en mizh girskim hrebtom en i pikom Dyufur za 10 i 17 km vidpovidno Zahidna stina Mattergorna obernena do verhnoyi chastini lodovika Cmutt mizh vershinami i roztashovanimi za 4 i 7 km vidpovidno Bilya pidnizhzhya pivdennogo boku vershini roztashovanij italijskij girskij kurort Brej Cherviniya Mattergorn ne ye chotirigrannoyu piramidoyu idealnoyi formi oskilki pivnichna i pivdenna stini vershini shirshi nizh shidna i zahidna U verhnij chastini vershini pivnichna i pivdenna stini utvoryuyut grebin protyazhnistyu blizko 90 metriv yakij z yednuye mizh soboyu shidnu i zahidnu stini Vsi stini Mattergorna kruti z praktichno vertikalnimi dilyankami blizhche do vershini Pivnichna stina Shidna stina Pivdenna stina Zahidna stina Vsi grebeni Mattergorna mayut vlasni nazvi Pivnichno zahidnij grebin nazivayetsya Cmuttgrat abo Cmutt nim Zmuttgrat Dovzhina grebenya stanovit blizko troh kilometriv V osnovnij chastini grebin ne nadto krutij jogo maksimalna krutizna stanovit blizko 37 U verhnij chastini grebin staye praktichno vertikalnim sho robit shodzhennya po nomu bezposeredno duzhe skladnim Pivdenno zahidnij grebin maye nazvu Lion angl Lion takozh poshirena nazva nimeckoyu movoyu Lowengrat Grebin krutij po vsij dovzhini U verhnij chastini grebenya roztashovana drugoryadna vershina pik Tindal Vid piku chastina shlyahu jde praktichno po gorizontalnij poverhni ale potim doroga jde u vertikalnij shil Pivdenno shidnij grebin nazivayetsya Furgen nim Furggen Dovzhina grebenya blizko 1 7 km serednya krutizna shilu stanovit 43 5 Verhnya chastina grebenya praktichno vertikalna Pivnichno shidnij grebin nazivayetsya Hernli nim Hornligrat Nizhnya chastina grebenya dosit pologa i zruchna dlya hodbi Dali shil staye krutishim ale na grebeni ye prirodni shodi Geologiya Strukturna geologiya Mattergorna ilyustruye riznomanittya riznih tektonichnih pokriviv yaki formuyut Alpi Mattergorn skladayetsya z dekilkoh shariv sho mistyat yak okeanichni tak i kontinentalni plasti yaki ruhayuchis na pivnich formuvali region za chasiv Alpijskoyi skladchastosti tretinnogo periodu Verhnya chastina Mattergorna pochinayuchi z visoti 3400 metriv nad rivnem morya nalezhit do pokrivu Dan Blansh yakij maye viglyad zalishkiv chastini Adriatichnoyi pliti sho vidirvalasya vid Afrikanskoyi pliti v Pivnichnij Africi pid chas formuvannya suchasnogo Seredzemnogo morya Vershina Mattergorn skladena z paleozojskih granitnih gnejsiv i slanciv V osnovi gori lezhit vuzka smuga bazaltu i gabro yurskogo i krejdovogo periodiv sho zalyagaye pid sharami vapnyaku i kristalichnih slanciv yaki prijshli iz dna davnogo okeanu Tetis Suchasna forma Mattergorna bula sformovana pid vplivom eroziyi protyagom ostannogo miljona rokiv U litnyu poru snigovij pokriv na gori tanuv pronikayuchi v girski porodi Vzimku voda zamerzala i utvoryuvalisya trishini Z plinom chasu gora rujnuvalasya nabuvayuchi suchasnih obrisiv Primitna forma Mattergorna dala glyaciologiyi novij termin piramidalna vershina sho oznachaye krutij pik yakij skladayetsya yak minimum z troh stin Klimat Zavdyaki roztashuvannyu vershini na osnovnomu alpijskomu vododili a takozh yiyi velikij visoti dlya Mattergorna harakterni strimki zmini v pogodi Na vershini navit v litnyu poru lezhit postijnij snigovij pokriv i trimayetsya vid yemna temperatura Oskilki Mattergorn ye izolovanoyu vershinoyu to na nij chasto utvoryuyutsya hmari u viglyadi praporiv abo baneriv angl banner clouds Mattergorn ye ob yektom pilnoyi uvagi dlya vivchennya naslidkiv globalnogo poteplinnya i vplivu zmini klimatu na navkolishnye seredovishe Zokrema pid chas en tanennya lodiv sprovokuvalo veliki kamenepadi vnaslidok chogo dovelosya provoditi ryatuvalni roboti z evakuaciyi kilkoh desyatkiv alpinistiv V cilomu za sposterezhennyami vchenih snigovij pokriv na vershini za kilka desyatkiv rokiv znachno zmenshivsya U 2007 i 2011 rokah na susidnij vershini en grupoyu vchenih zi Shvejcarskoyi vishoyi tehnichnoyi shkoli Cyuriha z vikoristannyam specialnogo obladnannya provodilis doslidzhennya prirodi opadiv v regioni Istoriya MattergornuPohodzhennya nazvi Nazva Matterhorn pohodit vid dvoh nimeckih sliv matte lug pasovishe yake poznachaye veliku zaroslu travoyu dolinu bilya pidnizhzhya vershini v ushelini Gorner v dolini roztashovanij girskij kurort Cermatt i horn pik Vpershe taku nazvu zafiksovano v 1682 roci Z 1740 roku v nimeckij movi vershina zgaduyetsya tilki pid im yam Matterhorn Pereval Teodul 1800 rik Francuzka nazva za najposhirenishoyu dumkoyu pohodit vid latinskogo Mons Silvius abo Mons Silvanus vid lat Mons pereval sho moglo stosuvatisya perevalu Teodul yakim prohodili she starodavni rimlyani piznishe ce slovo pochali perekladati yak gora silvanus lisovij Za odniyeyu iz rannih versij opisanoyu v XVI stolitti pervinna nazva vershini Mons Silvius mogla pohoditi vid imeni rimskogo pretora Serviya Sulpiciya Galbi yakij peretnuv pereval Teodul za nakazom Cezarya Piznishe cya nazva transformuvalas v Mons Servinus i ostatochno peretvorilasya na Cervin u francuzkij movi Zmina pershoyi literi s na c pripisuyut Oras Benediktu de Sossyuru Italijska nazva Cervino pohodit vid francuzkogo Zgidno z inshoyu teoriyeyu nazva pohodit vid imeni Servena Cervin personazha romanu Gargantyua ta Pantagryuel yakij suprovodzhuvav veletnya Gargantyua v Shvejcariyi Zgidno z romanom Gargantyua nastupiv na goru zalishivshi vid neyi tilki piramidalnu verhivku yaka zgodom otrimala im ya jogo suputnika Takozh vidoma nazva vershini yak Horu abo ds Horu u valliskomu dialekti yake vikoristovuyetsya miscevimi zhitelyami Vivchennya Mattergorna v XVI pershij polovini XIX stolit Persha zgadka pro Mattergorn z yavilasya v roboti De Prisca ac Vera Alpina Raethi odnogo z najpershih doslidnikiv Alp shvejcarskogo topografa i istorika Egidiya Chudi opublikovanij v Bazeli v 1538 roci Buvshi studentom Chudi projshov cherez pereval Teodul pid chas svoyeyi podorozhi po Alpah Odnak v jogo roboti ne bulo pridileno osoblivu uvagu vershini yak takij perevazhno vin opisuvav ves region v cilomu Pislya publikaciyi Egidiya Mattergorn zalishavsya poza uvagoyu vchenih protyagom bilsh nizh dvoh stolit do tih pir poki shvejcarskij geolog Oras Benedikt de Sossyur ne zvernuv uvagu na vershinu pid chas svoyeyi podorozhi z Ayasa v Brej Cherviniya Sossyur buv vrazhenij osoblivoyu formoyu vershini u viglyadi piramidi ta yiyi krutimi shilami i zrobiv visnovok sho shodzhennya na vershinu nemozhlive Pid chas drugoyi podorozhi do Mattergorna v serpni 1792 roku vin pribuv u Valturnansh zvidki virushiv na pereval Teodul Na perevali proviv 3 dni vivchayuchi strukturu poverhni Mattergorna Krim cogo vin zrobiv pershu sprobu vimiryuvannya visoti vershini otrimavshi znachennya 4501 7 m nad rivnem morya a takozh zibrav deyaki zrazki girskih porid roslin i komah U ci dni jomu takozh vdalosya zdijsniti shodzhennya na vershinu Malij Mattergorn zavvishki 3883 m Mattergorn buv zgadanij v putivniku po Shvejcariyi Anleitung auf die nutzlichste und genussvollste Art in der Schweitz zu reisen nimeckogo geografa i geologa en vidanomu v Cyurihu u 1793 roci i perekladenomu na anglijsku movu v 1818 roci U knizi Ebel opisav dolinu Cermatta yak potencijno cikavu dlya turistiv a vershinu Mattergorn vin nazvav odnim z najbilsh chudovih i prekrasnih misc v Alpah Takozh v putivniku navoditsya tri rizni varianti nazvi vershini Silvius Matterhorn i Mont Cervin Kartina Dzhona Raskina Mattergorn 1849 rik U pershij polovini XIX stolittya region Cermatta i Brej Cherviniya buv neodnorazovo vidvidanij riznimi yevropejskimi doslidnikami i mandrivnikami bagato z yakih projshli cherez pereval Teodul Doslidniki opisuvali region u svoyih pracyah provodili naukovi doslidzhennya v chastini mineralogiyi botaniki ta geologiyi regionu malyuvali kartini i karti zbirali istoriyi miscevih zhiteliv Z 1835 po 1855 rik Kristian Moric Engelgardt yakij vidvidav okolici Mattergorna ponad 10 raziv napisav dvi knigi z opisom regionu namalyuvav kilka panoram ta kart i sklav dokladnij opis mineralnogo j botanichnogo skladu miscevosti navkolo Mattergorna V seredini XIX stolittya Gyustav Shtuder spilno z profesorom Ulrihom opisav i kartografuvav topografichni osoblivosti vershin Cermatta vklyuchayuchi Mattergorn V cej zhe chas vidomij anglijskij hudozhnik i pismennik Dzhon Raskin stvoriv seriyu pejzazhiv Mattergorna yaki silno vrazili osvichenu elitu Angliyi ta pidvishili interes do vershini Do pershih sprob shodzhennya na vershinu Mattergorn zdavavsya nepristupnim bagatom doslidnikam i mandrivnikam Alpinisti sho pribuvali v Cermatt namagalisya shturmuvati inshi vershini sho otochuyut dolinu zalishayuchi Mattergorn poza uvagoyu Navit pislya togo yak bulo zdijsneno ryad serjoznih sprob shodzhennya na Mattergorn v peredmovi do pershogo vipusku en v Londoni u 1863 roci redaktor en napisav v toj chas koli vsi ob yekti sho stanovlyat interes v Shvejcariyi budut pidkoreni Mattergorn vse she zalishatimetsya neskorenim i ochevidno neperemozhnim Istoriyi shodzhen Pershi sprobi U 1857 1859 rokah bulo zdijsneno dekilka pershih serjoznih sprob shodzhennya na Mattergorn perevazhno z italijskoyi storoni po grebenyu Lion ale zhodna z nih ne uvinchalasya uspihom Popri te sho vizualno grebin Lion zdayetsya prostishim shodzhennya po nomu tehnichno skladnishe Najbilshogo uspihu v cej period dosyagla ekspediciya v skladi en Zhana Zhaka i Viktora Karreliv Gabrielya Makinya i en yaka pidnyalasya do visoti 3850 metriv z italijskoyi storoni ce misce zgodom bulo nazvano Dimar angl Chimney U lipni 1860 roku troye brativ z Liverpulya Alfred Charlz i Sendbah Parkeri zrobili sprobu shodzhennya z Cermatta po shidnij stini vzdovzh pivnichno shidnogo grebenya Hernli bez providnikiv Yim vdalosya dosyagti visoti 3500 metriv ale hmarnist i silnij viter zmusili yih povernutisya nazad U serpni 1860 roku Von Gokins z Dzhonom Tindalem v suprovodi providnikiv Zhana Zhaka Karrelya i Joganna Jozefa Bennena sprobuvali pidnyatisya na vershinu po pivdenno zahidnomu grebenyu Lion Pered cim v 1859 roci Gokins spilno z Bennenom doslidzhuvali goru i dijshli visnovku sho cej grebin vede na vershinu U verhnij chastini yih marshrut povtoryuvav shlyah pershih shodzhen 1857 1859 rokiv Grupi Gokinsa vdalosya pidnyatisya na 110 metriv vishe do Velikoyi Vezhi angl Great Tower na visoti 3960 metriv pri comu Bennen i Tindal prodovzhili shlyah i zupinilisya na poznachci 3980 metriv U lipni 1861 roku brati Parkeri zdijsnili drugu sprobu shodzhennya za tim samim marshrutom sho i rik tomu ale zmogli pidnyatisya vishe svogo poperednogo dosyagnennya vsogo na 60 metriv Pislya ciyeyi ekspediciyi voni viznali sho mogli bi zajti vishe ale skladnist podalshogo shlyahu zgidno z yihnimi sposterezhennyami tilki zbilshuvalasya Sprob shodzhennya na Mattergorn voni bilshe ne robili 29 30 serpnya 1861 roku pershu sprobu shodzhennya na Mattergorn zrobiv Edvard Vimper Poperedno vivchivshi goru Vimper zrobiv visnovok sho za odin den zdijsniti shodzhennya nemozhlivo U pershij den vin virishiv zanochuvati yakomoga vishe i prodovzhiti shlyah na nastupnij ranok 28 serpnya Vimper z providnikom zustrilisya z Zhan Antuanom i Zhanom Zhakom Karrelyami yaki vzhe robili dekilka sprob shodzhennya na Mattergorn Obidvi grupi zanochuvali bilya pidnizhzhya gori Nastupnogo dnya Karreli virushili pershimi virishivshi ne chekati Vimpera i jogo providnika Yim vdalosya dosyagti visoti 4030 metriv misce Kret dyu Kok sho bulo krashim rezultatom na toj period Vimper ta jogo providnik pishli tim samim shlyahom Zupinivshis na nochivlyu na lodoviku na perevali Kol dyu Lion na visoti 3660 metriv voni prodovzhili shlyah nastupnogo ranku ale zumili pidnyatisya lishe do Dimarya 3850 metriv povtorivshi tim samim dosyagnennya pershih pidkoryuvachiv Ne zumivshi znachno prosunutisya dali voni virishili povernutisya i do obidu 30 serpnya vzhe spustilisya v Brej Cherviniya Ce bula ostannya sproba shodzhennya v 1861 roci U sichni 1862 roku anglijskij alpinist z Lidsa Tomas Styuart Kennedi z providnikami Piterom Perrenom i en starshim zrobiv pershu sprobu zimovogo shodzhennya Vin pripustiv sho vzimku shodzhennya mozhe buti prostishim Grupa pochala pidnimatisya na vershinu po pivnichnomu shilu vzdovzh grebenya Hernli za tim zhe marshrutom za yakim u 1860 ta 1861 rokah namagalisya projti brati Parkeri Odnak pogodni umovi na shili viyavilisya nabagato suvorishimi nizh vlitku i dijshovshi do visoti 3350 metriv grupa povernulasya nazad U lipni 1862 Eduard Vimper povernuvsya v Brej Cherviniya shob prodovzhiti sprobi shturmu vershini Za misyac vin zrobiv 5 sprob shodzhennya ale zhodna z nih ne zakinchilasya pidkorennyam vershini Yak i v 1861 roci vsi jogo shodzhennya trivali po 2 dni Persha sproba bula zroblena nim 6 lipnya 1862 roku spilno z Redzhinaldom Makdonaldom i providnikami Jogannom cyum Taugvaldom Jogannom Kronigom i Lyukom Mejne za tim zhe marshrutom yakij Vimper viprobuvav u minulomu roci Yihnij shlyah uskladnenij vazhkimi pogodnimi umovami silnij viter i zaviryuha i silno obmerzlimi skelyami viyavivsya skladnishim nizh v serpni 1861 roku Pid chas pidjomu Kronig posliznuvsya i led ne zirvavsya vniz na skeli Prote grupi vdalosya dijti do miscya torishnoyi stoyanki Vimpera de voni virishili zupinitisya na nich Nochivlya bula vazhka popri te sho vsyu zimu Vimper vitrativ na rozrobku novogo nametu Nastupnogo ranku Taugvald i Kronig zayavili sho dali voni ne pidut Grupa povernulasya v Brej Cherviniya pislya poludnya 7 lipnya Vimper zgodom nazvav cyu sprobu povnim provalom 9 lipnya Vimper i Redzhinald suprovodzhuvani providnikami Zhan Antuanom Karrelem i Pessonom zrobili drugu sprobu shodzhennya Oskilki pogodni umovi buli krashi yim vdalosya vlashtuvati nochivlyu vishe na 30 metriv nizhche Dimarya na visoti blizko 3820 metriv Nastupnogo ranku pislya togo yak voni pidnyalisya trohi vishe do 3960 metriv Pessonu stalo pogano i pislya nedovgogo ochikuvannya grupa povernulasya v Brej Cherviniya Pislya cogo Vimper zrobiv she tri sprobi shodzhennya 18 19 lipnya sam odin 23 24 lipnya z Zh A Karrelem C Karrelem i L Mejne i 25 26 lipnya z L Mejne Vsi voni zakinchilisya nevdalo Prote pid chas ostannoyi sprobi Vimperu vdalosya dosyagti visoti 4100 metriv misce Kravat do yakoyi she nihto ne dohodiv 27 28 lipnya grupa profesora Dzhona Tindalya v yaku takozh vhodili providniki Bennen Uolter Zh A Karrel C Karrel ta inshi zumila dosyagti promizhnoyi vershini Mattergorna zavvishki 4241 m yaka potim otrimala nazvu en Odnak koli voni prodovzhili svij podalshij shlyah to buli zupineni glibokoyu ushelinoyu Ne zumivshi yiyi podolati voni buli zmusheni povernutisya nazad Prote yim vdalosya dosyagti visoti 4258 metriv sho stalo maksimalnoyu poznachkoyu dlya vsih nevdalih pershih sprob shodzhennya Rekord Vimpera protrimavsya vsogo 2 dni Pivdenna stina Mattergorna Zliva napravo pik Lion pereval Kol dyu Lion Dimar persha shodinka Velika Vezha druga shodinka Kret dyu Kok tretya shodinka Kravat chetverta shodinka Pik Tindal Mattergorn U 1863 roci Vimper povernuvsya v Brej Cherviniya shobi vchergove sprobuvati pidnyatisya na vershinu 10 serpnya 1863 roku v suprovodi Zh A Karrelya C Karrelya L Mejne i dvoh nosiyiv vin sprobuvav projti tim samim marshrutom yakim namagavsya pidnyatisya pid chas poperednih 6 sprob Dijshovshi do perevalu Kol dyu Lion voni viyavili sho skeli pokriti lodom oskilki v poperedni dni na gori bula pogana pogoda Ale voni prodovzhili shodzhennya Koli dosyagli pidnizhzhya Velikoyi Vezhi pogoda raptovo pochala psuvatisya temperatura povitrya rizko znizilasya z yavivsya silnij tuman pochavsya snigopad Voni buli zmusheni zupinitisya i vstanoviti namet Ne mayuchi mozhlivosti yak prodovzhiti shlyah tak i povernutisya cherez poganu pogodu voni buli zmusheni provesti blizko 26 godin v nameti Nastupnogo dnya voni prodovzhili shlyah vgoru ale zmogli dijti tilki do Kret dyu Kok na visoti 4050 metriv V Brej Cherviniya voni povernulisya pislya poludnya Pislya ciyeyi ekspediciyi Vimper na 2 roki zalishiv sprobi zijti na vershinu Mattergorn U chervni 1865 roku vin znovu pribuv v Brej Cherviniya shobi sprobuvati pidnyatisya na vershinu ne po grebenyu a po pivdennij stini Vranci 21 chervnya 1865 roku Vimper i providniki Mishel Kro Kristian Almer Franc Diener i Lyuk Mejne pochali pidjom Cherez kilka godin poruch z nimi stalosya kilka kamenepadiv Nihto z grupi ne postrazhdav prote bulo uhvaleno rishennya povernutisya nazad Ce bula vosma nevdala sproba Vimpera zijti na Mattergorn Pershe shodzhennya na Mattergorn Pershe shodzhennya na Mattergorn Gyustav Dore 1865 Pislya ostannoyi nevdachi Vimper razom zi svoyimi providnikami kilka tizhniv proviv u sprobah shodzhen na inshi alpijski vershini 7 lipnya 1865 roku vin znovu pribuv v Brej Cherviniya shobi vchergove sprobuvati zijti na vershinu ale v cej raz vzhe z boku Cermatta V Brej Cherviniya vin sprobuvav perekonati Zhan Antuana Karrelya sprobuvati novij shlyah Karrel ne hotiv zalishati sprobi zijti na vershinu starim marshrutom ale pogodivsya suprovodzhuvati Vimpera za tiyeyi umovi sho yaksho shodzhennya novim marshrutom ne bude uspishnim to voni povernutsya razom do starogo Voni domovilisya virushiti z Brej Cherviniya v Cermatt vranci 9 lipnya cherez pereval Teodul spodivayuchis sho 10 lipnya vlashtuyut nochivlyu na shidnij stini yakomoga vishe Odnak cherez 2 dni Karrel vidmovivsya vid uchasti oskilki buv najnyatij italijskimi alpinistami dlya shodzhennya grebenem Lion Dva roki do togo v zamku Valentino v Turini projshli sekretni zbori z metoyu obgovorennya proyektu utvorennya it U zborah vzyali uchast italijski visokopostavleni chinovniki i vcheni en Bartolomeo Gastaldi Feliche Dzhordano ta inshi Krim pitan utvorennya spilnoti voni takozh obgovorili prioritetnu vershinu dlya shodzhennya Neyu stala vershina Mattergorn yak ostannij z velikih neskorenih alpijskih chotiritisyachnikiv U lipni 1865 roku Feliche Dzhordano pribuv u Brej Cherviniya i najnyav Zhan Antuana Karrelya ta jogo komandu dlya shodzhennya z italijskoyi storoni Do tih pir poki Vimper ne zustriv Dzhordano Karrelya ta inshih vranci 9 lipnya vin ne pidozryuvav pro isnuvannya konkurenciyi z boku italijskoyi alpijskoyi spilnoti Edvard Vimper Vimperu dovelosya virushiti v Cermatt 10 lipnya bez Karrelya 11 lipnya pislya poludnya vin pribuv v Cermatt de zustriv grupu lorda Frensisa Duglasa yaka shojno povernulasya z uspishnogo shodzhennya na Ober Gabelgorn Vimper rozpoviv Duglasu metu svogo pributtya v Cermatt i Duglas virishiv suprovodzhuvati jogo 13 lipnya 1865 roku o 5 30 ranku grupa Edvard Vimper lord Frensis Duglas en en providniki Mishel Kro Piter Taugvalder batko Piter Taugvalder sin startuvala iz Cermatta Pogoda bula yasna i bezvitryana Cherez 6 godin voni pidijshli do osnovi grebenya Gernli Opivdni voni otaborilisya na visoti blizko 3350 metriv nad rivnem morya Molodshij Taugvalder i Kro virishili rozvidati podalshij shlyah dlya togo shob nastupnogo dnya zaoshaditi chas Cherez kilka godin voni povernulisya duzhe nathnenni zapevnyayuchi sho podalshij shlyah na verh ne stanovit osoblivoyi skladnosti Nichogo krim togo sho nichogo skladnogo zhodnoyi pereshkodi Mi mogli b legko pidnyatisya na vershinu i povernutisya sogodni Originalnij tekst angl Nothing but what was good not a difficulty not a single difficulty We could have gone to the summit and returned today easily Nastupnogo ranku yak tilki stalo dosit vidno shob mozhna bulo jti grupa prodovzhila shodzhennya Persha chastina pidjomu bula shozha za spogadami Vimpera na veliku drabinu Bilya 10 godini ranku grupa dosyagla visoti 4270 metriv Kilka raziv voni shodili z grebenya na pivnichnu stinu obhodyachi jogo najskladnishi dilyanki Blizhche do vershini pidjom stav skladnishim ale serednya krutizna marshrutu ne perevishuvala 40 14 lipnya o 1 40 pislya poludnya Vimper i Kro stupili na vershinu Mattergorn Vimper nasampered pereviriv snig uzdovzh vsiyeyi poverhni grebenya na vershini ale vin zalishavsya nedotorkanim Cherez deyakij chas Vimper zauvazhiv daleko vnizu grupu Karrelya yaka pidnimalasya z italijskoyi storoni Grupa Vimpera bula na vershini pershoyu Chim vishe mi pidnimalisya tim silnishim stavalo hvilyuvannya A yaksho nas obijdut v ostannij moment Pohil stav menshim i nareshti mi zmogli vidirvatisya Razom z Kro mi pomchali na vershinu navviperedki Ci peregoni zakinchilisya vnichiyu O 1 40 popoludni svit buv bilya nashih nig i Mattergorn buv pidkorenij Ura Zhodnogo vidbitka slidiv ne bulo vidno Originalnij tekst angl The higher we rose the more intense became the excitement What if we should be beaten at the last moment The slope eased off at length we could be detached and Croz and I dashing away ran a neck and neck race which ended in a dead heat At 1 40 p m the world was at our feet and the Matterhorn was conquered Hurrah Non a footstep could be seen Istoriya shodzhennyaPershi serjozni sprobi pidnyatisya na vershinu pochalisya z 1857 roku perevazhno z italijskogo pivdennogo boku gori Vnaslidok bilshoyi skladnosti pivdennih marshrutiv usi ci sprobi zaznali nevdachi Lishe v 1865 roci 14 lipnya roci partiya u skladi britanciv Edvarda Vimpera Charlza Gadsona Charles Hudson lorda Frensisa Duglasa Duglasa Roberta Gadova Robert Hadow francuza Mishelya Kroca Michel Croz ta shvejcarciv batka ta sina Piteriv Taugvalderiv zmogli podolati vershinu vikoristovuyuchi pivnichnij marshrut cherez hrebet Gornli Pid chas spusku Gadson Duglas Kroc ta Gadov tragichno zaginuli Tila troh z nih okrim Duglasa bulo znajdeno i pohovano na cvintari Cermata Vsogo cherez tri dni 17 lipnya na vershinu pidnyalasya partiya italijskogo alpinista Zhana Antuana Karela yaka pidnimalasya z italijskogo boku V 1871 roci na goru pidnyalasya persha zhinka britanka 1879 roku vpershe bulo zdijsneno shodzhennya cherez hrebet Cmut A F Mammeri A Burgener Zh Petrus ta A Gentietta a v 1911 cherez skladnij hrebet Furg 1929 roku vdalosya pidnyatisya na goru cherez zahidnu avstriyec Fric German stinu a v 1931 cherez pivnichnu nimci brati Franc ta Toni Shmid Mattergorn vvazhayetsya duzhe skladnoyu vershinoyu na sogodnishnij den pid chas shodzhennya na neyi zaginulo blizko 400 alpinistiv MarshrutiIsnuye chotiri marshruti pidjomu na vershinu z vikoristannyam chotiroh hrebtiv Gornli klasichnij marshrut Liona Cmuta i Furga ta chotiri marshruti z vikoristannyam stin pivnichnoyi pivdennoyi shidnoyi ta zahidnoyi GalereyaPivdenna storona z boku kurortu Shidna ta pivdenna storoni viglyad z Rotgorna Mattergorn voseni 2003 r Shidna ta pivnichna stini Pivnichna storona vnizu selishe Cermat Mattergorn viglyad z Cermata Mattergorn Mattergorn panoramaMattergorn u zhivopisiRaskin 1849 Kompton 1879 BirshtadtPrimitkiEdward Whymper 1871 s 377 381 Rey Guido 1907 s 126 Rey Guido 1907 s 130 131 Edward Whymper 1871 s 381 382 Edward Whymper 1871 s 384 386 Edward Whymper 1871 s 386 Edward Whymper 1871 s 387 390 Edward Whymper 1871 s 389 Ce nezavershena stattya pro girsku vershinu Vi mozhete dopomogti proyektu vipravivshi abo dopisavshi yiyi PosilannyaHronologiya podij pov yazanih z goroyu Mattergorn 26 grudnya 2017 u Wayback Machine