Літваков Мойсей Ілліч | ||||
---|---|---|---|---|
Мойше Літваков, їд. מוישה ליטוואַקוב | ||||
![]() Письменик Авром Розін та редактор газети Мойше Літваков, Москва 1929 | ||||
Народився | 1875 Черкаси | |||
Помер | 1937 Мінськ | |||
Громадянство | ||||
Національність | єврей | |||
Діяльність | літературний критик, публіцист | |||
Мова творів | російська | |||
Членство | НАН України | |||
| ||||
Мойше Літваков ( їд. מוישה ליטוואַקוב, Літваков Мойсей Ілліч, *1875, Черкаси — 1937, Мінськ) — лівий український, а потім російський сіоністський політичний та культурний діяч; публіцист і літературний критик на ідиш. Член-кореспондент Української АН.
Біографія
Народився в родині меламеда, отримав традиційну освіту. З 1902 по 1905 рр. жив в Парижі, вивчав філософію, історію і літературу в Сорбонні. Громадсько-політичну діяльність розпочав у другій половині 1890-х рр. Як послідовник Ахад-ха-Ама, але незабаром примкнув до партії сіоністів-соціалістів, членом ЦК якої став в 1904 р. Повернувшись в Імперію після революції 1905 року, Літваков став одним із провідних керівників і ідеологів цієї партії і публікувався під псевдонімом Ніцоц (`Іскра`) в партійному друці в Вільно. В 1908 р. регулярно співробітничав у газеті «Киевская мысль» під псевдонімом М. Ліров, писав статті, головним чином на літературні теми. В роки Першої світової війни займався організацією допомоги єврейським біженцям; брав участь в міжпартійній нараді (1916, Петроград), де разом з представниками Бунду відстояв принцип допомоги біженцям забезпечуючи їх роботою. Після Лютневої революції 1917 р. грав важливу роль в створенні партії Фарейнікте в Києві, був одним із редакторів органу цієї партії «Ді найє цайт», одним із трьох керівників Литкому (Всеукраїнського літературного комітету) і керівником його єврейської секції. Редагував збірник «Багінен» («Начала», 1919), видання цієї секції. Був одним із членів Української Центральної Ради, ідеологічно все більш наближаючись до більшовиків. Після невдалої спроби створити із Фарейнікте і Бунду єдину партію на початку 1919 р., коли Червона армія увірвалася в Україну, Літваков привів до розколу Фарейнікте і очолив одну із груп, яка вступила в ліве крило Бунду, — Комбунд. З 1921 р. Літваков — член Комуністичної партії.
В 1921 р. Літваков переїхав до Москви і став редактором «Емєс» і одним із найактивніших діячів московської Євсекції. У своїх щоденних статтях, присвячених розбору творчості більшості всіх радянських єврейських письменників і критиків, Літваков писав про необхідність викоренення релігійних традицій, боровся проти вивчення єврейської спадщини, закликав поставити єврейську літературу на службу революції. Він відрізнявся різким, гострим стилем і нетерпимістю суджень. Літваков був членом Інституту єврейської культури при Українській академії наук, професором єврейської літератури і історії єврейського відділення Московського педагогічного інституту. В 1924-28 рр. був директором видавництва книг по педагогіці «Шул ун бух» в Москві, редагував додаток «Емєс-журнал», ілюстрований двотижневик, що виходив в січні — травні 1928 р.
Протягом 1926–1927 років разом з Ароном Кушніровим очолював літературну групу «Юнгвалд».
В 1929 р. Літваков був одним із ініціаторів кампанії, яку розвернула Євсекція проти Л. Квітко. З 1931 р., в свою чергу, був багаторазово атакований на сторінках радянської преси на ідиш за те, що, будучи прихильником розвитку єврейської пролетарської культури, вважав єврейський робочий клас особливою частиною радянського суспільства, яка мала свою мову і традиції, успадковані від Шолом-Алейхема, , Менделе Мохер Сфаріма тощо (писав про це, наприклад, в статті «Дер цуштанд ун ди перспективн фун дер ідишер пролетарішер літератур» — «Стан і перспективи єврейської пролетарської літератури» — і інших в збірці «Аф цвей фронта» — «На двох фронтах», 1931), із чого робився висновок, що його статті містять елементи єврейського сепаратизму і націоналізму. Публічні вибачення тимчасово захистили його від репресій, в 1932 р. він був відновлений на посту редактора «Емєс». Але в 1937 р. йому інкримінували «троцькістський нахил», він був заарештований і помер у в'язниці. Посмертно реабілітований 1956 року.
Автор праць
- Збірка статей «Ін умру» («В бурю», М., т. 1 — 1919, т. 2 — 1926)
- Нарис «Фінф іор мелухішер ідишер камертеатр» («П'ять років Державного єврейського камерного театру», 1924).
Примітки
- ЕвСекция, Еврейская секция Всесоюзной коммунистической партии (большевиков)[недоступне посилання з липня 2019]
- . Архів оригіналу за 22 жовтня 2013. Процитовано 28 грудня 2013.
- In Umru, B. I, Киев, 1919; В. II, М., 1926; Finf Jor Meluchiser Jid. Kamerteater, M., 1924; Af zwei Frontn, M., 1931.
Посилання
- Літваков Моше // Электронная еврейская энциклопедия. (рос.)
- Словари и энциклопедии на Академике [ 5 березня 2016 у Wayback Machine.]
- Российская еврейская енциклопедия
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Div takozh Litvaki Litvak ta Litvak Ukrcenter Primitki Litvakov Mojsej IllichMojshe Litvakov yid מוישה ליטווא קוב Pismenik Avrom Rozin ta redaktor gazeti Mojshe Litvakov Moskva 1929Narodivsya1875 1875 CherkasiPomer1937 1937 MinskGromadyanstvo SRSRNacionalnistyevrejDiyalnistliteraturnij kritik publicistMova tvorivrosijskaChlenstvoNAN Ukrayini Mojshe Litvakov yid מוישה ליטווא קוב Litvakov Mojsej Illich 1875 Cherkasi 1937 Minsk livij ukrayinskij a potim rosijskij sionistskij politichnij ta kulturnij diyach publicist i literaturnij kritik na idish Chlen korespondent Ukrayinskoyi AN BiografiyaNarodivsya v rodini melameda otrimav tradicijnu osvitu Z 1902 po 1905 rr zhiv v Parizhi vivchav filosofiyu istoriyu i literaturu v Sorbonni Gromadsko politichnu diyalnist rozpochav u drugij polovini 1890 h rr Yak poslidovnik Ahad ha Ama ale nezabarom primknuv do partiyi sionistiv socialistiv chlenom CK yakoyi stav v 1904 r Povernuvshis v Imperiyu pislya revolyuciyi 1905 roku Litvakov stav odnim iz providnih kerivnikiv i ideologiv ciyeyi partiyi i publikuvavsya pid psevdonimom Nicoc Iskra v partijnomu druci v Vilno V 1908 r regulyarno spivrobitnichav u gazeti Kievskaya mysl pid psevdonimom M Lirov pisav statti golovnim chinom na literaturni temi V roki Pershoyi svitovoyi vijni zajmavsya organizaciyeyu dopomogi yevrejskim bizhencyam brav uchast v mizhpartijnij naradi 1916 Petrograd de razom z predstavnikami Bundu vidstoyav princip dopomogi bizhencyam zabezpechuyuchi yih robotoyu Pislya Lyutnevoyi revolyuciyi 1917 r grav vazhlivu rol v stvorenni partiyi Farejnikte v Kiyevi buv odnim iz redaktoriv organu ciyeyi partiyi Di najye cajt odnim iz troh kerivnikiv Litkomu Vseukrayinskogo literaturnogo komitetu i kerivnikom jogo yevrejskoyi sekciyi Redaguvav zbirnik Baginen Nachala 1919 vidannya ciyeyi sekciyi Buv odnim iz chleniv Ukrayinskoyi Centralnoyi Radi ideologichno vse bilsh nablizhayuchis do bilshovikiv Pislya nevdaloyi sprobi stvoriti iz Farejnikte i Bundu yedinu partiyu na pochatku 1919 r koli Chervona armiya uvirvalasya v Ukrayinu Litvakov priviv do rozkolu Farejnikte i ocholiv odnu iz grup yaka vstupila v live krilo Bundu Kombund Z 1921 r Litvakov chlen Komunistichnoyi partiyi V 1921 r Litvakov pereyihav do Moskvi i stav redaktorom Emyes i odnim iz najaktivnishih diyachiv moskovskoyi Yevsekciyi U svoyih shodennih stattyah prisvyachenih rozboru tvorchosti bilshosti vsih radyanskih yevrejskih pismennikiv i kritikiv Litvakov pisav pro neobhidnist vikorenennya religijnih tradicij borovsya proti vivchennya yevrejskoyi spadshini zaklikav postaviti yevrejsku literaturu na sluzhbu revolyuciyi Vin vidriznyavsya rizkim gostrim stilem i neterpimistyu sudzhen Litvakov buv chlenom Institutu yevrejskoyi kulturi pri Ukrayinskij akademiyi nauk profesorom yevrejskoyi literaturi i istoriyi yevrejskogo viddilennya Moskovskogo pedagogichnogo institutu V 1924 28 rr buv direktorom vidavnictva knig po pedagogici Shul un buh v Moskvi redaguvav dodatok Emyes zhurnal ilyustrovanij dvotizhnevik sho vihodiv v sichni travni 1928 r Protyagom 1926 1927 rokiv razom z Aronom Kushnirovim ocholyuvav literaturnu grupu Yungvald V 1929 r Litvakov buv odnim iz iniciatoriv kampaniyi yaku rozvernula Yevsekciya proti L Kvitko Z 1931 r v svoyu chergu buv bagatorazovo atakovanij na storinkah radyanskoyi presi na idish za te sho buduchi prihilnikom rozvitku yevrejskoyi proletarskoyi kulturi vvazhav yevrejskij robochij klas osoblivoyu chastinoyu radyanskogo suspilstva yaka mala svoyu movu i tradiciyi uspadkovani vid Sholom Alejhema Mendele Moher Sfarima tosho pisav pro ce napriklad v statti Der cushtand un di perspektivn fun der idisher proletarisher literatur Stan i perspektivi yevrejskoyi proletarskoyi literaturi i inshih v zbirci Af cvej fronta Na dvoh frontah 1931 iz chogo robivsya visnovok sho jogo statti mistyat elementi yevrejskogo separatizmu i nacionalizmu Publichni vibachennya timchasovo zahistili jogo vid represij v 1932 r vin buv vidnovlenij na postu redaktora Emyes Ale v 1937 r jomu inkriminuvali trockistskij nahil vin buv zaareshtovanij i pomer u v yaznici Posmertno reabilitovanij 1956 roku Avtor pracZbirka statej In umru V buryu M t 1 1919 t 2 1926 Naris Finf ior meluhisher idisher kamerteatr P yat rokiv Derzhavnogo yevrejskogo kamernogo teatru 1924 PrimitkiEvSekciya Evrejskaya sekciya Vsesoyuznoj kommunisticheskoj partii bolshevikov nedostupne posilannya z lipnya 2019 Arhiv originalu za 22 zhovtnya 2013 Procitovano 28 grudnya 2013 In Umru B I Kiev 1919 V II M 1926 Finf Jor Meluchiser Jid Kamerteater M 1924 Af zwei Frontn M 1931 PosilannyaLitvakov Moshe Elektronnaya evrejskaya enciklopediya ros Slovari i enciklopedii na Akademike 5 bereznya 2016 u Wayback Machine Rossijskaya evrejskaya enciklopediya