Фрідріх Вільгельм Людвіг Ляйхгард (нім. Friedrich Wilhelm Ludwig Leichhardt; нім. вимова: ; 23 жовтня 1813 року, [de], громада Таухе (нижньолужицька Tuchow), Одер-Шпрее, Бранденбург, Пруссія — зник безвісти 1848 року, Центральна Австралія) — німецький науковець, мандрівник XIX ст., дослідник Австралії. У багатьох джерелах відомий як Людвіг Ляйхгард.
Людвіг Ляйхгард | |
---|---|
![]() | |
Народився | 23 жовтня 1813[1][2][…] Таухе, Провінція Бранденбург, Королівство Пруссія |
Помер | не раніше 3 квітня 1848 Австралія, Австралія |
Країна | ![]() Австралія |
Діяльність | мандрівник-дослідник, зоолог, ботанік, геолог, мандрівник, натураліст |
Галузь | подорож[4], d[4] і природничі науки[4] |
Нагороди | d (1847) |
Біографія
Був четвертим сином і шостим із восьми дітей Ієроніма Матіаса Ляйхгарда, фермера та королівського інспектора з торф'яників, та його дружини Шарлотти Софі, уродженої Стрехлов.
Він здобув освіту в , школі-інтернаті в Цауе, гімназії в Котбусі, Берлінському університеті (1831, 1834-36) і Геттінгенському (1833). Спочатку вивчав філософію, проте надалі зацікавився природничими науками, які й почав вивчати.
Ляйхгард хотів навчатися задля отримання ґрунтовних знань, а не для підготовки до якоїсь певної спеціальності чи для подальшої кар'єри. Він перестав виконувати встановлену навчальну програму, ніколи не одержав жодного університетського диплома. Практика звертатися до Ляйхгарда «доктор» виникла пізніше за визнання його сучасниками того, що він був людиною, яка навчається, відданою пошукам знань.
У 1837 році молодший брат Джона Ніколсона, з яким Ляйхгард вчився у Берліні, Вільям, повернувся додому в Кліфтон у Глостерширі, і Ляйхгард поїхав з ним. До 1842 року ці двоє молодих людей економно жили на невеликі доходи Вільяма, вивчаючи медичні та природничі науки в Королівському коледжі хірургів, Британському музеї та Саду рослин, а також шляхом польових спостережень в Англії, Франції, Італії та Швейцарії. Щоб дати можливість Ляйхгарду здійснити його план вивчення природничих наук, Вільям Ніколсон оплатив йому проїзд до Австралії, забезпечив одяг і необхідні речі для подорожі та дав йому в дорогу 200 фунтів стерлінгів.
В Австралії
Ляйхгард відплив з Лондона в жовтні 1841 році на кораблі «Сер Едвард Педжет» і прибув до Сіднея 14 лютого 1842 року. Він мав намір дослідити глибинні райони Австралії. Півроку вивчав Сіднейський район. Прочитав кілька лекцій з його геології та ботаніки. Ляйхгард сподівався, що губернатор Гіпс створить музей як національну установу і призначить його куратором або призначить директором Ботанічного саду, але офіційної посади йому не дали.
У вересні 1842 року Ляйхгард вирушив у долину річки Гантер, де вивчав геологію, флору й фауну і спостерігав за методами землеробства та виноградарства. Сухопутні подорожі, здійснені самотою між Ньюкаслом і округом Мортон-Бей, відбулися впродовж 1843 року до початку 1844 року. З травня до липня 1844 року Ляйхгард перебував у Сіднеї, організовуючи свої колекції рослинних і геологічних зразків, працюючи над записками своїх спостережень за геологією районів, які він хотів відвідати.
Він сподівався супроводжувати сухопутну експедицію із Сіднея до Порт-Ессінгтона, яку рекомендувала Законодавча рада, і генеральний інспектор сер Томас Мітчелл був готовий її очолити. Однак губернатор Гіпс відмовився санкціонувати «експедицію такої небезпечної та дорогої сутності без відома та згоди» Колоніального бюро. Ляйхгард, роздратований затримкою та невпевненістю в тому, що експедиція буде дозволена і фінансована урядом, вирішив сам за допомогою приватної підписки очолити експедицію добровольців.
Експедиції
Шестеро мандрівників, серед яких був Ляйхгард, відплили з Сіднея 13 серпня 1844 року. У районі Мортон-Бей ще четверо приєдналися до експедиції, яка 1 жовтня залишила Джимбур, найдальший форпост поселення на Дарлінг-Даунс. Похід прямував на північ вздовж Великого Водороздільного Хребта, південніше затоки Карпентарія. Вони дійшли до порту Дарвін. Двоє членів експедиції повернулись назад. 28 червня 1845 року Джона Гілберта було вбито під час нападу аборигенів на табір Ляйхгарда. Решта дісталися до Порт-Ессінгтона на березі затоки Ван Дімена 17 грудня 1845 року, здійснивши сухопутну подорож завдовжки близько 4828 км.
Ляйхгард підготував журнал експедиції від затоки Моретон до Порт-Ессінгтона для публікації у Великій Британії. Він читав лекції на тему: «Геологія, ботаніка, природознавство та можливості країни між затокою Моретон і Порт-Ессінгтоном» і організував наступну експедицію, використавши для її оснащення свою частку (1500 фунтів стерлінгів) винагороди в Порт-Ессінгтоні. Він планував перетнути Австралію з Дарлінг-Даунса на західне узбережжя і пройти узбережжям на південь до поселення річки Суон. У грудні 1846 року його експедиція з восьми осіб, включаючи його самого, вирушила з Дарлінг-Даунса. Затримані сильними дощами і втечею волів, яких вони використовували як тягло та в їжу, ослаблені гарячкою, вони були змушені, пройшовши лише 500 миль (805 км), повернутися в червні 1847 року. Після двотижневого відпочинку Ляйхгард провів шість тижнів у мандрівці завдовжки 600 миль (966 км), вивчаючи русло річки Кондамін і територію між маршрутом Мітчелла (1846 року) та його власним маршрутом.
У серпні 1847 року Ляйхгард повернувся до Сіднея, щоб організувати другу експедицію по річці Свон. До лютого 1848 року була зібрана експедиційна партія із семи осіб, включаючи його самого. У планах було перетнути континент Австралії зі сходу на захід, через її незнану посушливу центральну частину — місце, невідоме європейцям. Ляйхгард планував дійти до порту Перт. Він довідався, що Едмунд Кеннеді повернувся з відстеження течії річки, яку Мітчелл назвав Вікторія, і повідомив, що це була верхня частина Купер-Крік. Ляйхгард був впевнений, що зможе вирішити багато проблем шляху по центральній Австралії, якщо зможе обійти північну межу пустелі. Експедиція стартувала від річки Кондамін у березні 1848 року. До 3 квітня вони дійшли до станції Макферсон, Когоун, на Дарлінг-Даунс. Після того експедиція рушила вглиб країни, але під час цього зникла, і жодних матеріальних свідчень про те, що з нею сталося, ніколи не було знайдено. Ляйхгард зник у 1848 році разом із сімома людьми — п'ятьма європейцями та двома аборигенами-провідниками, 20 мулами, 50 бичками, сімома кіньми і масою спорядження.
Пошуки зниклого
На експедицію чекали у 1850 році. Пошуки почалися лише з 1852 року. Надалі вони були описані у десятках джерел. Здійснено щонайменше 14 добре профінансованих урядових і приватних експедицій. Була проведена навіть пошукова експедиція на верблюдах через 20 років після зникнення мандрівника. Журнал The Bulletin у 1880 році запропонував винагороду в 1000 фунтів стерлінгів за «перший переконливий і суттєвий доказ місця смерті доктора Людвіга Ляйхгарда, великого австралійського дослідника».
Ті, хто вирушив на його пошуки, не знайшли нічого з маси металу — каструль і сковорідок, столових приборів, пляшок з водою, пряжок, залізних стремен, кінських підков, цвяхів, рушниць, пістолетів, сокир, ножів, монет і телескопів, що несла з собою експедиція. Хоча експедиція 1896 року знайшла в аборигенів Великий Піщаної пустелі жерстяну сірникову коробку і сідло, які могли належати Ляйхгарду, а в 1900 році кілька рушниць знайдено в пустелі, під шаром річкового мулу, але зв'язок знайдених предметів з експедицією Ляйхгарда не доведений.
Чутки про Ляйхгарда ширилися тривалий час, зокрема хтось нібито бачив «дуже старого білого чоловіка [з] довгими жовтими волоссям і бородою», який мешкав в австралійській пустелі разом з корінними жителями (хоча є припущення, що це був один з членів експедиції Адольф Классен. Існують численні припущення щодо причин загибелі експедиції Ляйхгарда: членів експедиції вбили, через що навіть був зроблений обшук стоянки аборигенів у Вантаті Вотергоул на річці Діамантина на заході Квінсленду; відбувся заколот; члени експедиції померли від голоду; вони потонули, на користь чого могли свідчити знайдені у 1900 році рушниці під шаром річкового мулу; навіть те, що Ляйхгарда з'їла акула в затоці Карпентарія. Існує версія, що британський уряд дав завдання отруїти експедицію отруйним борошном, тому що боявся, що Ляйхгард збирає інформацію для написання правдивої книги про життя аборигенів та утиски їх британцями. Це багато в чому ґрунтується на скаргах Ляйхгарда у попередніх експедиціях, що члени експедиції хворіли через «неякісне борошно або чай». Цілеспрямовано шукали можливі документи на кшталт щоденника експедиції, який Ляйхгард міг залишити у якійсь із сухих печер на маршруті експедиції. Насправді невідомо навіть, чи пішла експедиція навпростець через пустелю, чи кружним шляхом, обминувши її.
Досі знайдено одну річ, яка могла справді належати Ляйхгарду. Вона виставлена в Національному музеї Австралії в Канберрі — так звана «пластинка Ляйхгарда», яку знайшов близько 1900 року один абориген. Іменна пластинка була на ложі напівзгорілої рушниці, яка висіла на гілці дерева боа (баобаба). На стовбурі дерева нібито була вирізана характерна літера «L» — відповідно до відомої практики Ляйхгарда вирізати першу букву свого прізвища на деревах вздовж маршруту його експедицій. Сама рушниця не збереглась, а пластина являє собою довгу прямокутну смужку латуні з заокругленими кутами і з круглим отвором посередині вгорі, на який вигравіювано «LUDWIG.LEICHHARDT.1848». Пластина 150 мм завширшки і 20 мм заввишки.
Згідно з дослідженнями Королівського географічного товариства Південної Австралії, абориген віддав «плитку Ляйхгарда» своєму начальнику, погоничу та старателю Чарльзу Гардінгу. Баобаб, на якому був знайдений огарок рушниці, ріс у Стерт-Крік на північній околиці Великої Піщаної пустелі в Західній Австралії, яка залишається однією з найбільш грізних і найменш відвідуваних частин центральноавстралійської пустелі. На південь від цього регіону, біля озера Маккей, останні племена аборигенів, які не мали контактів із білими, все ще жили до 1984 року. Гардінг роками зберігав пластинку загорнутою в газету у своєму останньому будинку в сільській частині Південної Австралії. Іноді він чистив її попелом. Близько 1918 року він зустрів молодого хлопчика Реджинальда Брістов-Сміта, який був вражений зникненням Ляйхгарда і вмовив Гардінга віддати йому цю пластину. Брістов-Сміт позичив пластину Ларрі Веллсу, південноавстралійському досліднику і землеміру, який загинув у 1938 році. Після цього пластина загубилася в бюрократії Південної Австралії до 1964 року, коли Брістов-Сміт її відстежив і повернув, за кілька років до своєї смерті. У 2006 році Національний музей Австралії в Канберрі придбав пластину у сім'ї Брістов-Сміт.
Місце знахідки пластини біля Стерт-Крік надає правдоподібності припущенню, що Ляйхгард і його експедиція, маючи намір пройти Австралію від містечка Квінсленд до містечка Свон-Крік у Західній Австралії, зробили дугу на північ вздовж верхів'їв річок, які впадають у затоку Карпентера, а не пішли прямо зі сходу на захід через центральноавстралійську пустелю.
Музей провів ґрунтовну експертизу «пластини Ляйхгарда», під наглядом її старшого хранителя Девіда Галлама. Інтенсивні дослідження за допомогою скануючого електронного мікроскопа були проведені доктором Єном Маклеодом із музею Західної Австралії. Вони виявили докази, які підтвердили твердження Гардінга про історію пластини: латунь походить з початку 1800-х років, залишки сірки на пластині збігаються з чорним порохом, який використовувався у вогнепальній зброї тієї епохи, хлориди цинку свідчать, що пластинка довго знаходилася в посушливих місцях, все ще були наявні залишки попелу, використаного Гардінгом для полірування, як і ознаки вогню низької інтенсивності, що підтверджувало розповідь Гардінга про те, що він викинув рушницю, до якої була прикріплена пластина, оскільки вона була пошкоджена вогнем. Науковці вважають, що дослідження сучасними методами слід продовжити. Можливо вилучення дрібного органічного матеріалу, застряглого в пластині, цілком може виявити органічні рештки, які, можливо, допоможуть підтвердити місцезнаходження пластинки.
Доктор Даррелл Льюїс, який був одним із головних шукачів експедиції Ляйхгарда і написав про це книгу «Де доктор Ляйхгард?», здійснив подорож у віддалений регіон Стерт-Крік після того, як Музей Австралії отримав пластинку і обшукав все навколо, намагаючись знайти старий баобаб, який мав би позначку «L». Він знайшов баобабовий гай у районі завдовжки близько 60 км і завширшки 3 км та оглянув усі 280 дерев цієї групи.
Льюїс детально описав свою експедицію у книзі: «На деяких (деревах) були знайдені зображеннями, вирізані аборигенами, а на інших європейські імена та ініціали, але не було жодного із символом „L“ або якимись слідами рушниці. Можливо, в районі пошуку ніколи не було дерева з позначкою „L“, або може таке дерево колись було, але вже відмерло». Також він розповів, що «наприкінці нашого опитування ми почули про самотній баобаб за межами території пошуків. У 2012 році на вертольоті я спробував шукати це дерево, також дивився вздовж деяких пустельних хребтів за іншими окремими деревами. Нічого не знайшов, але залишається можливим, що аерофотозйомка на значно більшій площі принесе успіх.» У 2006 році австралійські історики засвідчили автентичність пластини і її явний зв'язок зі зникненням третьої експедиції Людвіга Ляйхгарда в 1848 році.
Доктор Маклеод сказав: «Втрата Ляйхгарда — одна з наших великих загадок. Це людина, яка стала частиною всього нашого дитинства. Ми зобов'язані перед Ляйхгардом розібратися в цій історії».
Визнання
До зникнення Ляйхгарда сучасники високо оцінювали його роботи. У квітні 1847 року Географічне товариство в Парижі розділило щорічну премію за найважливіше географічне відкриття між ним і Роже д'Ерікуром, а 24 травня 1847 року Королівське географічне товариство в Лондоні нагородило його медаллю свого Покровителя як визнання «за розширених знань про великий континент Австралію», здобутих в його подорожі в затоку Моретон, Порт-Ессінгтон. Перед від'їздом в останню експедицію Ляйхгард дізнався про ці нагороди і написав: «Я мав задоволення почути, що географічне товариство в Лондоні нагородило мене однією з його медалей, що Паризьке географічне товариство надало мені подібну честь. Природно, мені дуже приємно думати, що такі розбірливі авторитети вважають мене гідним такої честі; але все, що я зробив, ніколи не було для честі. Я працював задля науки і ні для чого іншого».
Пруссія визнала це досягнення достатнім, щоб отримати для Ляйхгарда прощення свого короля за те, що свого часу Ляйхгард не повернувся до країни, коли повинен був пройти там обов'язкову військову підготовку. Геологи та ботаніки цінували колекції зразків Ляйхгарда, записи його спостережень, які в епоху, звиклу до екстравагантних розповідей мандрівників, відрізнялися своєю стриманістю та точністю. Ляйхгард вірив, що поки мандрівник правдивий, науковці вдома будуть йому вдячні.
Ляйхгард був найвідданішим слугою науки, і саме з цього поняття виникла одна ціль, яка сформувала весь стрижень його життя і зробила його певною мірою нещадним до всього, окрім його досліджень. Завдяки наполегливості, енергії, мужності та повному ігноруванню дискомфорту і фізичних вад, зокрема слабкого зору, він реалізовував свої цілі як «дослідник природи». В Європі та Австралії він знайшов друзів. І все-таки Ляйхгард, якого один із друзів назвав «найлюбимішим із людей», деякі, хоча й не всі, хто був із ним в експедиціях, визначали його як ревнивого, егоїстичного, підозрілого, нестриманого, недбалого, неохайного, цілком нездатного до керівництва людьми і «надто вільного стосовно релігійної думки».
Суперечність між захопленням і прихильністю до Ляйхгарда і негативною критикою, яка розпочалася приблизно через двадцять років після його зникнення, змушує будь-яку надійну оцінку його характеру чекати на результати досліджень і зважування доказів.
Оцінка роботи Ляйхгарда свідчить, що він здійснив одну з найдовших мандрівок по суші в Австралії і одну з найбільш корисних у збиранні даних для найранніших карт країни.
У бібліотеці Мітчелла в Сіднеї є літографічна копія малюнка Ляйхгарда 1846 року пензля Чарльза Родіуса. У вітчизняному музеї в Беескові є портрет Ляйхгарда, який є копією роботи Елізабет Вольф у 1938 році з картини Шмальфусса, 1855 рік.
Пам'ять
На честь Ляйхгарда названо гірський хребет у Квінсленді, місцева річка і водоспад на ній.
Мандрівник зображений на золотій монеті 2013 року номіналом в 1 долар Республіки Палау та срібній монеті Австралії номіналом у 2 долари .
Цікавий факт
У романі польського письменника Альфреда Шклярського «Томек у країні кенгуру» (1957) у главі VIII «Радник із Мельбурна» подана розповідь про Ляйхгарда та долю його експедиції.
Примітки
- Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- Encyclopædia Britannica
- SNAC — 2010.
- Czech National Authority Database
- 7 таинственно исчезнувших путешественников [1] [ 27 липня 2021 у Wayback Machine.] (рос.)
- Людвиг Лейхгардт и наскальные рисунки [2] [ 27 липня 2021 у Wayback Machine.] (рос.)
- Ludwig Leichhardt 'poisoned by the British' THE AUSTRALIAN. JUNE 10, 2009 [3] (англ.)
- R10662 Nameplate for Ludwig Leichhardt, 1848. [4] [ 22 липня 2021 у Wayback Machine.] (англ.)
- Знімок латунної смужки [ 22 липня 2021 у Wayback Machine.] (англ.)
- Bernard Lagan. What really happened to Ludwig Leichhardt? The Guardian Today. Fri 31 May 2013 08.34 BST [5] [ 24 червня 2017 у Wayback Machine.] (англ.)
- «Людвиг Лейхардт» — золотая монета Палау [6] [ 27 липня 2021 у Wayback Machine.] (рос.)
- Серебряная монета 2 доллара Австралии 2013 г., Людвиг Лейхгардт [7] [ 27 липня 2021 у Wayback Machine.] (рос.)
Джерела
- Ken Eastwood. Cold case: Leichhardt's disappearance [ 22 липня 2021 у Wayback Machine.]. August 3, 2010. (англ.)
- Erdos, Renee (1967). «Leichhardt, Friedrich Wilhelm Ludwig (1813—1849) [ 12 червня 2011 у Wayback Machine.]». Australian Dictionary of Biography (2: 1788—1850 I-Z ed.). Melbourne: Australian National University. pp. 102—104. . Archived from the original on 12 June 2011. (англ.)
- Bernard Lagan. What really happened to Ludwig Leichhardt? [ 24 червня 2017 у Wayback Machine.] The Guardian Today. Fri 31 May 2013 08.34 BST (англ.)
- LEICHHARDT —THE SECRETS OF THE SANDHILLS. A Legend and an Enigma [By Dr. RUTH SMOUT] Journal of the Royal Historical Society of Queensland. Brisbane, Qld: Royal Historical Society of Queensland. 8 (1): 59. ISSN 0085-5804. Archived (PDF) from the original on 4 March 2016. Retrieved 29 January 2015. (англ.)
Посилання
- Ludwig Leichhardt [ 23 квітня 2021 у Wayback Machine.] (англ.)
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Fridrih Vilgelm Lyudvig Lyajhgard nim Friedrich Wilhelm Ludwig Leichhardt nim vimova ˈfʁiːdʁɪc vɪlhɛlm lu tvɪc laɪchaːʁt 23 zhovtnya 1813 roku de gromada Tauhe nizhnoluzhicka Tuchow Oder Shpree Brandenburg Prussiya znik bezvisti 1848 roku Centralna Avstraliya nimeckij naukovec mandrivnik XIX st doslidnik Avstraliyi U bagatoh dzherelah vidomij yak Lyudvig Lyajhgard Lyudvig LyajhgardNarodivsya23 zhovtnya 1813 1813 10 23 1 2 Tauhe Provinciya Brandenburg Korolivstvo PrussiyaPomerne ranishe 3 kvitnya 1848 Avstraliya AvstraliyaKrayina Korolivstvo Prussiya AvstraliyaDiyalnistmandrivnik doslidnik zoolog botanik geolog mandrivnik naturalistGaluzpodorozh 4 d 4 i prirodnichi nauki 4 Nagorodid 1847 Lyudvig Lyajhgard u VikishovishiBiografiyaBuv chetvertim sinom i shostim iz vosmi ditej Iyeronima Matiasa Lyajhgarda fermera ta korolivskogo inspektora z torf yanikiv ta jogo druzhini Sharlotti Sofi urodzhenoyi Strehlov Vin zdobuv osvitu v shkoli internati v Caue gimnaziyi v Kotbusi Berlinskomu universiteti 1831 1834 36 i Gettingenskomu 1833 Spochatku vivchav filosofiyu prote nadali zacikavivsya prirodnichimi naukami yaki j pochav vivchati Lyajhgard hotiv navchatisya zadlya otrimannya gruntovnih znan a ne dlya pidgotovki do yakoyis pevnoyi specialnosti chi dlya podalshoyi kar yeri Vin perestav vikonuvati vstanovlenu navchalnu programu nikoli ne oderzhav zhodnogo universitetskogo diploma Praktika zvertatisya do Lyajhgarda doktor vinikla piznishe za viznannya jogo suchasnikami togo sho vin buv lyudinoyu yaka navchayetsya viddanoyu poshukam znan U 1837 roci molodshij brat Dzhona Nikolsona z yakim Lyajhgard vchivsya u Berlini Vilyam povernuvsya dodomu v Klifton u Glostershiri i Lyajhgard poyihav z nim Do 1842 roku ci dvoye molodih lyudej ekonomno zhili na neveliki dohodi Vilyama vivchayuchi medichni ta prirodnichi nauki v Korolivskomu koledzhi hirurgiv Britanskomu muzeyi ta Sadu roslin a takozh shlyahom polovih sposterezhen v Angliyi Franciyi Italiyi ta Shvejcariyi Shob dati mozhlivist Lyajhgardu zdijsniti jogo plan vivchennya prirodnichih nauk Vilyam Nikolson oplativ jomu proyizd do Avstraliyi zabezpechiv odyag i neobhidni rechi dlya podorozhi ta dav jomu v dorogu 200 funtiv sterlingiv V AvstraliyiLyajhgard vidpliv z Londona v zhovtni 1841 roci na korabli Ser Edvard Pedzhet i pribuv do Sidneya 14 lyutogo 1842 roku Vin mav namir dosliditi glibinni rajoni Avstraliyi Pivroku vivchav Sidnejskij rajon Prochitav kilka lekcij z jogo geologiyi ta botaniki Lyajhgard spodivavsya sho gubernator Gips stvorit muzej yak nacionalnu ustanovu i priznachit jogo kuratorom abo priznachit direktorom Botanichnogo sadu ale oficijnoyi posadi jomu ne dali U veresni 1842 roku Lyajhgard virushiv u dolinu richki Ganter de vivchav geologiyu floru j faunu i sposterigav za metodami zemlerobstva ta vinogradarstva Suhoputni podorozhi zdijsneni samotoyu mizh Nyukaslom i okrugom Morton Bej vidbulisya vprodovzh 1843 roku do pochatku 1844 roku Z travnya do lipnya 1844 roku Lyajhgard perebuvav u Sidneyi organizovuyuchi svoyi kolekciyi roslinnih i geologichnih zrazkiv pracyuyuchi nad zapiskami svoyih sposterezhen za geologiyeyu rajoniv yaki vin hotiv vidvidati Vin spodivavsya suprovodzhuvati suhoputnu ekspediciyu iz Sidneya do Port Essingtona yaku rekomenduvala Zakonodavcha rada i generalnij inspektor ser Tomas Mitchell buv gotovij yiyi ocholiti Odnak gubernator Gips vidmovivsya sankcionuvati ekspediciyu takoyi nebezpechnoyi ta dorogoyi sutnosti bez vidoma ta zgodi Kolonialnogo byuro Lyajhgard rozdratovanij zatrimkoyu ta nevpevnenistyu v tomu sho ekspediciya bude dozvolena i finansovana uryadom virishiv sam za dopomogoyu privatnoyi pidpiski ocholiti ekspediciyu dobrovolciv EkspediciyiShestero mandrivnikiv sered yakih buv Lyajhgard vidplili z Sidneya 13 serpnya 1844 roku U rajoni Morton Bej she chetvero priyednalisya do ekspediciyi yaka 1 zhovtnya zalishila Dzhimbur najdalshij forpost poselennya na Darling Dauns Pohid pryamuvav na pivnich vzdovzh Velikogo Vodorozdilnogo Hrebta pivdennishe zatoki Karpentariya Voni dijshli do portu Darvin Dvoye chleniv ekspediciyi povernulis nazad 28 chervnya 1845 roku Dzhona Gilberta bulo vbito pid chas napadu aborigeniv na tabir Lyajhgarda Reshta distalisya do Port Essingtona na berezi zatoki Van Dimena 17 grudnya 1845 roku zdijsnivshi suhoputnu podorozh zavdovzhki blizko 4828 km Lyajhgard pidgotuvav zhurnal ekspediciyi vid zatoki Moreton do Port Essingtona dlya publikaciyi u Velikij Britaniyi Vin chitav lekciyi na temu Geologiya botanika prirodoznavstvo ta mozhlivosti krayini mizh zatokoyu Moreton i Port Essingtonom i organizuvav nastupnu ekspediciyu vikoristavshi dlya yiyi osnashennya svoyu chastku 1500 funtiv sterlingiv vinagorodi v Port Essingtoni Vin planuvav peretnuti Avstraliyu z Darling Daunsa na zahidne uzberezhzhya i projti uzberezhzhyam na pivden do poselennya richki Suon U grudni 1846 roku jogo ekspediciya z vosmi osib vklyuchayuchi jogo samogo virushila z Darling Daunsa Zatrimani silnimi doshami i vtecheyu voliv yakih voni vikoristovuvali yak tyaglo ta v yizhu oslableni garyachkoyu voni buli zmusheni projshovshi lishe 500 mil 805 km povernutisya v chervni 1847 roku Pislya dvotizhnevogo vidpochinku Lyajhgard proviv shist tizhniv u mandrivci zavdovzhki 600 mil 966 km vivchayuchi ruslo richki Kondamin i teritoriyu mizh marshrutom Mitchella 1846 roku ta jogo vlasnim marshrutom U serpni 1847 roku Lyajhgard povernuvsya do Sidneya shob organizuvati drugu ekspediciyu po richci Svon Do lyutogo 1848 roku bula zibrana ekspedicijna partiya iz semi osib vklyuchayuchi jogo samogo U planah bulo peretnuti kontinent Avstraliyi zi shodu na zahid cherez yiyi neznanu posushlivu centralnu chastinu misce nevidome yevropejcyam Lyajhgard planuvav dijti do portu Pert Vin dovidavsya sho Edmund Kennedi povernuvsya z vidstezhennya techiyi richki yaku Mitchell nazvav Viktoriya i povidomiv sho ce bula verhnya chastina Kuper Krik Lyajhgard buv vpevnenij sho zmozhe virishiti bagato problem shlyahu po centralnij Avstraliyi yaksho zmozhe obijti pivnichnu mezhu pusteli Ekspediciya startuvala vid richki Kondamin u berezni 1848 roku Do 3 kvitnya voni dijshli do stanciyi Makferson Kogoun na Darling Dauns Pislya togo ekspediciya rushila vglib krayini ale pid chas cogo znikla i zhodnih materialnih svidchen pro te sho z neyu stalosya nikoli ne bulo znajdeno Lyajhgard znik u 1848 roci razom iz simoma lyudmi p yatma yevropejcyami ta dvoma aborigenami providnikami 20 mulami 50 bichkami simoma kinmi i masoyu sporyadzhennya Poshuki zniklogoNa ekspediciyu chekali u 1850 roci Poshuki pochalisya lishe z 1852 roku Nadali voni buli opisani u desyatkah dzherel Zdijsneno shonajmenshe 14 dobre profinansovanih uryadovih i privatnih ekspedicij Bula provedena navit poshukova ekspediciya na verblyudah cherez 20 rokiv pislya zniknennya mandrivnika Zhurnal The Bulletin u 1880 roci zaproponuvav vinagorodu v 1000 funtiv sterlingiv za pershij perekonlivij i suttyevij dokaz miscya smerti doktora Lyudviga Lyajhgarda velikogo avstralijskogo doslidnika Ti hto virushiv na jogo poshuki ne znajshli nichogo z masi metalu kastrul i skovoridok stolovih priboriv plyashok z vodoyu pryazhok zaliznih stremen kinskih pidkov cvyahiv rushnic pistoletiv sokir nozhiv monet i teleskopiv sho nesla z soboyu ekspediciya Hocha ekspediciya 1896 roku znajshla v aborigeniv Velikij Pishanoyi pusteli zherstyanu sirnikovu korobku i sidlo yaki mogli nalezhati Lyajhgardu a v 1900 roci kilka rushnic znajdeno v pusteli pid sharom richkovogo mulu ale zv yazok znajdenih predmetiv z ekspediciyeyu Lyajhgarda ne dovedenij Chutki pro Lyajhgarda shirilisya trivalij chas zokrema htos nibito bachiv duzhe starogo bilogo cholovika z dovgimi zhovtimi volossyam i borodoyu yakij meshkav v avstralijskij pusteli razom z korinnimi zhitelyami hocha ye pripushennya sho ce buv odin z chleniv ekspediciyi Adolf Klassen Isnuyut chislenni pripushennya shodo prichin zagibeli ekspediciyi Lyajhgarda chleniv ekspediciyi vbili cherez sho navit buv zroblenij obshuk stoyanki aborigeniv u Vantati Votergoul na richci Diamantina na zahodi Kvinslendu vidbuvsya zakolot chleni ekspediciyi pomerli vid golodu voni potonuli na korist chogo mogli svidchiti znajdeni u 1900 roci rushnici pid sharom richkovogo mulu navit te sho Lyajhgarda z yila akula v zatoci Karpentariya Isnuye versiya sho britanskij uryad dav zavdannya otruyiti ekspediciyu otrujnim boroshnom tomu sho boyavsya sho Lyajhgard zbiraye informaciyu dlya napisannya pravdivoyi knigi pro zhittya aborigeniv ta utiski yih britancyami Ce bagato v chomu gruntuyetsya na skargah Lyajhgarda u poperednih ekspediciyah sho chleni ekspediciyi hvorili cherez neyakisne boroshno abo chaj Cilespryamovano shukali mozhlivi dokumenti na kshtalt shodennika ekspediciyi yakij Lyajhgard mig zalishiti u yakijs iz suhih pecher na marshruti ekspediciyi Naspravdi nevidomo navit chi pishla ekspediciya navprostec cherez pustelyu chi kruzhnim shlyahom obminuvshi yiyi Dosi znajdeno odnu rich yaka mogla spravdi nalezhati Lyajhgardu Vona vistavlena v Nacionalnomu muzeyi Avstraliyi v Kanberri tak zvana plastinka Lyajhgarda yaku znajshov blizko 1900 roku odin aborigen Imenna plastinka bula na lozhi napivzgoriloyi rushnici yaka visila na gilci dereva boa baobaba Na stovburi dereva nibito bula virizana harakterna litera L vidpovidno do vidomoyi praktiki Lyajhgarda virizati pershu bukvu svogo prizvisha na derevah vzdovzh marshrutu jogo ekspedicij Sama rushnicya ne zbereglas a plastina yavlyaye soboyu dovgu pryamokutnu smuzhku latuni z zaokruglenimi kutami i z kruglim otvorom poseredini vgori na yakij vigraviyuvano LUDWIG LEICHHARDT 1848 Plastina 150 mm zavshirshki i 20 mm zavvishki Zgidno z doslidzhennyami Korolivskogo geografichnogo tovaristva Pivdennoyi Avstraliyi aborigen viddav plitku Lyajhgarda svoyemu nachalniku pogonichu ta staratelyu Charlzu Gardingu Baobab na yakomu buv znajdenij ogarok rushnici ris u Stert Krik na pivnichnij okolici Velikoyi Pishanoyi pusteli v Zahidnij Avstraliyi yaka zalishayetsya odniyeyu z najbilsh griznih i najmensh vidviduvanih chastin centralnoavstralijskoyi pusteli Na pivden vid cogo regionu bilya ozera Makkej ostanni plemena aborigeniv yaki ne mali kontaktiv iz bilimi vse she zhili do 1984 roku Garding rokami zberigav plastinku zagornutoyu v gazetu u svoyemu ostannomu budinku v silskij chastini Pivdennoyi Avstraliyi Inodi vin chistiv yiyi popelom Blizko 1918 roku vin zustriv molodogo hlopchika Redzhinalda Bristov Smita yakij buv vrazhenij zniknennyam Lyajhgarda i vmoviv Gardinga viddati jomu cyu plastinu Bristov Smit pozichiv plastinu Larri Vellsu pivdennoavstralijskomu doslidniku i zemlemiru yakij zaginuv u 1938 roci Pislya cogo plastina zagubilasya v byurokratiyi Pivdennoyi Avstraliyi do 1964 roku koli Bristov Smit yiyi vidstezhiv i povernuv za kilka rokiv do svoyeyi smerti U 2006 roci Nacionalnij muzej Avstraliyi v Kanberri pridbav plastinu u sim yi Bristov Smit Misce znahidki plastini bilya Stert Krik nadaye pravdopodibnosti pripushennyu sho Lyajhgard i jogo ekspediciya mayuchi namir projti Avstraliyu vid mistechka Kvinslend do mistechka Svon Krik u Zahidnij Avstraliyi zrobili dugu na pivnich vzdovzh verhiv yiv richok yaki vpadayut u zatoku Karpentera a ne pishli pryamo zi shodu na zahid cherez centralnoavstralijsku pustelyu Muzej proviv gruntovnu ekspertizu plastini Lyajhgarda pid naglyadom yiyi starshogo hranitelya Devida Gallama Intensivni doslidzhennya za dopomogoyu skanuyuchogo elektronnogo mikroskopa buli provedeni doktorom Yenom Makleodom iz muzeyu Zahidnoyi Avstraliyi Voni viyavili dokazi yaki pidtverdili tverdzhennya Gardinga pro istoriyu plastini latun pohodit z pochatku 1800 h rokiv zalishki sirki na plastini zbigayutsya z chornim porohom yakij vikoristovuvavsya u vognepalnij zbroyi tiyeyi epohi hloridi cinku svidchat sho plastinka dovgo znahodilasya v posushlivih miscyah vse she buli nayavni zalishki popelu vikoristanogo Gardingom dlya poliruvannya yak i oznaki vognyu nizkoyi intensivnosti sho pidtverdzhuvalo rozpovid Gardinga pro te sho vin vikinuv rushnicyu do yakoyi bula prikriplena plastina oskilki vona bula poshkodzhena vognem Naukovci vvazhayut sho doslidzhennya suchasnimi metodami slid prodovzhiti Mozhlivo viluchennya dribnogo organichnogo materialu zastryaglogo v plastini cilkom mozhe viyaviti organichni reshtki yaki mozhlivo dopomozhut pidtverditi misceznahodzhennya plastinki Doktor Darrell Lyuyis yakij buv odnim iz golovnih shukachiv ekspediciyi Lyajhgarda i napisav pro ce knigu De doktor Lyajhgard zdijsniv podorozh u viddalenij region Stert Krik pislya togo yak Muzej Avstraliyi otrimav plastinku i obshukav vse navkolo namagayuchis znajti starij baobab yakij mav bi poznachku L Vin znajshov baobabovij gaj u rajoni zavdovzhki blizko 60 km i zavshirshki 3 km ta oglyanuv usi 280 derev ciyeyi grupi Lyuyis detalno opisav svoyu ekspediciyu u knizi Na deyakih derevah buli znajdeni zobrazhennyami virizani aborigenami a na inshih yevropejski imena ta iniciali ale ne bulo zhodnogo iz simvolom L abo yakimis slidami rushnici Mozhlivo v rajoni poshuku nikoli ne bulo dereva z poznachkoyu L abo mozhe take derevo kolis bulo ale vzhe vidmerlo Takozh vin rozpoviv sho naprikinci nashogo opituvannya mi pochuli pro samotnij baobab za mezhami teritoriyi poshukiv U 2012 roci na vertoloti ya sprobuvav shukati ce derevo takozh divivsya vzdovzh deyakih pustelnih hrebtiv za inshimi okremimi derevami Nichogo ne znajshov ale zalishayetsya mozhlivim sho aerofotozjomka na znachno bilshij ploshi prinese uspih U 2006 roci avstralijski istoriki zasvidchili avtentichnist plastini i yiyi yavnij zv yazok zi zniknennyam tretoyi ekspediciyi Lyudviga Lyajhgarda v 1848 roci Doktor Makleod skazav Vtrata Lyajhgarda odna z nashih velikih zagadok Ce lyudina yaka stala chastinoyu vsogo nashogo ditinstva Mi zobov yazani pered Lyajhgardom rozibratisya v cij istoriyi ViznannyaDo zniknennya Lyajhgarda suchasniki visoko ocinyuvali jogo roboti U kvitni 1847 roku Geografichne tovaristvo v Parizhi rozdililo shorichnu premiyu za najvazhlivishe geografichne vidkrittya mizh nim i Rozhe d Erikurom a 24 travnya 1847 roku Korolivske geografichne tovaristvo v Londoni nagorodilo jogo medallyu svogo Pokrovitelya yak viznannya za rozshirenih znan pro velikij kontinent Avstraliyu zdobutih v jogo podorozhi v zatoku Moreton Port Essington Pered vid yizdom v ostannyu ekspediciyu Lyajhgard diznavsya pro ci nagorodi i napisav Ya mav zadovolennya pochuti sho geografichne tovaristvo v Londoni nagorodilo mene odniyeyu z jogo medalej sho Parizke geografichne tovaristvo nadalo meni podibnu chest Prirodno meni duzhe priyemno dumati sho taki rozbirlivi avtoriteti vvazhayut mene gidnim takoyi chesti ale vse sho ya zrobiv nikoli ne bulo dlya chesti Ya pracyuvav zadlya nauki i ni dlya chogo inshogo Prussiya viznala ce dosyagnennya dostatnim shob otrimati dlya Lyajhgarda proshennya svogo korolya za te sho svogo chasu Lyajhgard ne povernuvsya do krayini koli povinen buv projti tam obov yazkovu vijskovu pidgotovku Geologi ta botaniki cinuvali kolekciyi zrazkiv Lyajhgarda zapisi jogo sposterezhen yaki v epohu zviklu do ekstravagantnih rozpovidej mandrivnikiv vidriznyalisya svoyeyu strimanistyu ta tochnistyu Lyajhgard viriv sho poki mandrivnik pravdivij naukovci vdoma budut jomu vdyachni Lyajhgard buv najviddanishim slugoyu nauki i same z cogo ponyattya vinikla odna cil yaka sformuvala ves strizhen jogo zhittya i zrobila jogo pevnoyu miroyu neshadnim do vsogo okrim jogo doslidzhen Zavdyaki napoleglivosti energiyi muzhnosti ta povnomu ignoruvannyu diskomfortu i fizichnih vad zokrema slabkogo zoru vin realizovuvav svoyi cili yak doslidnik prirodi V Yevropi ta Avstraliyi vin znajshov druziv I vse taki Lyajhgard yakogo odin iz druziv nazvav najlyubimishim iz lyudej deyaki hocha j ne vsi hto buv iz nim v ekspediciyah viznachali jogo yak revnivogo egoyistichnogo pidozrilogo nestrimanogo nedbalogo neohajnogo cilkom nezdatnogo do kerivnictva lyudmi i nadto vilnogo stosovno religijnoyi dumki Superechnist mizh zahoplennyam i prihilnistyu do Lyajhgarda i negativnoyu kritikoyu yaka rozpochalasya priblizno cherez dvadcyat rokiv pislya jogo zniknennya zmushuye bud yaku nadijnu ocinku jogo harakteru chekati na rezultati doslidzhen i zvazhuvannya dokaziv Ocinka roboti Lyajhgarda svidchit sho vin zdijsniv odnu z najdovshih mandrivok po sushi v Avstraliyi i odnu z najbilsh korisnih u zbiranni danih dlya najrannishih kart krayini U biblioteci Mitchella v Sidneyi ye litografichna kopiya malyunka Lyajhgarda 1846 roku penzlya Charlza Rodiusa U vitchiznyanomu muzeyi v Beeskovi ye portret Lyajhgarda yakij ye kopiyeyu roboti Elizabet Volf u 1938 roci z kartini Shmalfussa 1855 rik Pam yatNa chest Lyajhgarda nazvano girskij hrebet u Kvinslendi misceva richka i vodospad na nij Mandrivnik zobrazhenij na zolotij moneti 2013 roku nominalom v 1 dolar Respubliki Palau ta sribnij moneti Avstraliyi nominalom u 2 dolari Cikavij faktU romani polskogo pismennika Alfreda Shklyarskogo Tomek u krayini kenguru 1957 u glavi VIII Radnik iz Melburna podana rozpovid pro Lyajhgarda ta dolyu jogo ekspediciyi PrimitkiBibliotheque nationale de France BNF platforma vidkritih danih 2011 d Track Q19938912d Track Q54837d Track Q193563 Encyclopaedia Britannica d Track Q5375741 SNAC 2010 d Track Q29861311 Czech National Authority Database d Track Q13550863 7 tainstvenno ischeznuvshih puteshestvennikov 1 27 lipnya 2021 u Wayback Machine ros Lyudvig Lejhgardt i naskalnye risunki 2 27 lipnya 2021 u Wayback Machine ros Ludwig Leichhardt poisoned by the British THE AUSTRALIAN JUNE 10 2009 3 angl R10662 Nameplate for Ludwig Leichhardt 1848 4 22 lipnya 2021 u Wayback Machine angl Znimok latunnoyi smuzhki 22 lipnya 2021 u Wayback Machine angl Bernard Lagan What really happened to Ludwig Leichhardt The Guardian Today Fri 31 May 2013 08 34 BST 5 24 chervnya 2017 u Wayback Machine angl Lyudvig Lejhardt zolotaya moneta Palau 6 27 lipnya 2021 u Wayback Machine ros Serebryanaya moneta 2 dollara Avstralii 2013 g Lyudvig Lejhgardt 7 27 lipnya 2021 u Wayback Machine ros DzherelaKen Eastwood Cold case Leichhardt s disappearance 22 lipnya 2021 u Wayback Machine August 3 2010 angl Erdos Renee 1967 Leichhardt Friedrich Wilhelm Ludwig 1813 1849 12 chervnya 2011 u Wayback Machine Australian Dictionary of Biography 2 1788 1850 I Z ed Melbourne Australian National University pp 102 104 ISBN 0 522 84236 4 Archived from the original on 12 June 2011 angl Bernard Lagan What really happened to Ludwig Leichhardt 24 chervnya 2017 u Wayback Machine The Guardian Today Fri 31 May 2013 08 34 BST angl LEICHHARDT THE SECRETS OF THE SANDHILLS A Legend and an Enigma By Dr RUTH SMOUT Journal of the Royal Historical Society of Queensland Brisbane Qld Royal Historical Society of Queensland 8 1 59 ISSN 0085 5804 Archived PDF from the original on 4 March 2016 Retrieved 29 January 2015 angl PosilannyaLudwig Leichhardt 23 kvitnya 2021 u Wayback Machine angl