Зимо́ві Олімпі́йські і́гри 1968 або X Зи́мові Олімпі́йські і́гри — міжнародне спортивне змагання із зимових видів спорту, яке проходило під егідою Міжнародного олімпійського комітету у місті Гренобль (Франція) з 6 по 18 лютого 1968 року.
X Зимові Олімпійські ігри | ||||
---|---|---|---|---|
![]() | ||||
Місто | Гренобль | |||
Країн | 37 | |||
Спортсменів | 1158 (947 чоловіків, 211 жінок) | |||
Розіграно медалей | 35 в 6 видах спорту | |||
Церемонія відкриття | 6 лютого | |||
Церемонія закриття | 18 лютого | |||
Олімпійський вогонь | ||||
Олімпійська присяга | Лео Лакруа | |||
Стадіон | Центральний олімпійський стадіон | |||
Вебсторінка | olympics.com/en/olympic-games/grenoble-1968 | |||
← 1964 1972 → | ||||
|
У цих іграх взяли участь 1158 спортсменів із 37 країн, із них чоловіків — 947, жінок — 211. Було розіграно 35 комплектів нагород у 6 видах спорту. У них уперше взяли участь представники Марокко, а спортсмени НДР і ФРН, які становили в 1956–1964 роках Об'єднану німецьку команду, виступали самостійними командами.
Найбільше медалей завоювали спортсмени Норвегії, які успішно виступили в змаганнях ковзанярів та лижників (гонки і стрибки з трампліна). Команда СРСР завоювала на одну (золоту) медаль менше. Краще за інших виступили італійські бобслеїсти, радянські біатлоністи і хокеїсти, шведські лижниці, французькі гірськолижники (і чоловіки, і жінки), саночники з НДР, американські фігуристи.
Офіційно X зимові Олімпійські ігри відкрив президент Франції Шарль де Голль.
Вибір місця проведення
30 грудня 1960 року керівництво Національного олімпійського комітету Франції офіційно інформувало Президента Міжнародного олімпійського комітету (МОК) Евері Брандеджа про готовність Гренобля до проведення ігор, подавши заявку до Виконавчого комітету МОК. Було враховано, що сам Гренобль лежить у тій географічній зоні, де немає гористої місцевості, що забезпечує якісне проведення змагань з ряду олімпійських дисциплін, і тому було запропоновано використовувати інфраструктуру кількох курортних містечок навколо Гренобля. Відповідно до цього був складений проєкт, схвалений урядом Франції і в 1962 році переданий керівництву.
У лютому 1963 року в Лозанні (Швейцарія) відбулася зустріч представників Міжнародних спортивних федерацій і Виконавчого комітету МОК. У травні 1963 року відбулася ще одна зустріч в Афінах (Греція) під час роботи Конгресу Міжнародної спортивної федерації лижного спорту.
На 60-й сесії МОК, яка проходила з 14 по 20 жовтня 1963 року в Баден-Бадені (ФРН), було визначено місце проведення XIX літніх Олімпійських ігор 1968 року — Мехіко (Мексика) — серед чотирьох претендентів.
А на 61-й сесії засідання МОК, яка проходила з 25 по 28 січня 1964 року в Інсбруку (Австрія), на порядку денному було питання про вибір міста-організатора серед шести кандидатів: Калгарі (Канада); Гренобль (Франція); Лахті (Фінляндія); Лейк-Плесід (США); Осло (Норвегія); Саппоро (Японія).
У підсумку голосування отримано такі результати:
1. Раунд | 2. Раунд | 3. Раунд | |
---|---|---|---|
![]() | 15 | 18 | 27 |
![]() | 12 | 19 | 24 |
![]() | 11 | 14 | |
![]() | 6 | ||
![]() | 4 | ||
![]() | 3 |
28 січня 1964 року Гренобль був затверджений як місто-організатор X зимових Олімпійських ігор 1968 року.
Організація
Вибір Гренобля як міста-організатора Олімпійських ігор був зроблений відповідно до пункту Олімпійських правил 51 (1 Закон від липня 1901 року).
НОК Франції після рішення МОК розпочав формувати (ОКОІ). Загалом до підготовки до Ігор крім НОК і ОКОІ, були залучені дві французькі Федерації зимових видів спорту та мерія міста Гренобля за всілякої підтримки фінансових інститутів державних органів влади.
З метою координації дій, які забезпечують підготовку до Ігор, було проведено ряд нарад:
У них взяли участь 340 учасників загальних зборів.
До 7 липня 1966 року Рада директорів спочатку складалась із 39 учасників, а саме:
- 19 осіб за посадою, з них президент НОК Франції Жан де Бомон, два члени МОК (представники Франції), чотири члени Генеральної Ради, чотири члени Міської ради Гренобля, вісім членів Муніципалітетів курортних міст, що забезпечують підтримку місту-організатору Ігор;
- 20 учасників були обрані таємним голосуванням учасників Загальних зборів.
Згодом членом Ради директорів, які призначаються за посадою, став представник Правління міста-курорту, яке забезпечувало будівництво 90-метрового трампліна.
Для координації дій членів Організаційного комітету з підготовки до Олімпійських ігор Рада директорів провела 9 нарад:
- 3 листопада 1964 року, 22 квітня, 6 липня 1965 року;
- 25 січня, 14 квітня, 7 липня 1966 року;
- 11 січня, 28 червня, 29 листопада 1967 року.
У 1967 році Рада директорів була реорганізована у Виконавчий комітет до складу якого увійшли[]:
Управління:
- Президент — ;
- Віце-президенти (5) — , , , , ;
- Казначей — ;
- Секретар — .
Структурні підрозділи (відділи):
- Технічний відділ;
- Адміністративний відділ;
- Відділ логістики.
Символи
- Емблема
На емблемі X зимових Олімпійських ігор зображена сніжинка, яка розташована між трьох троянд, символу міста Гренобль, а також на емблемі намальовані 5 однотонних Олімпійських кілець. По колу емблеми напис французькою мовою: «X JEUX OLYMPIQUES D'HIVER — GRENOBLE 1968» (укр. «X Зимові Олімпійські Ігри — Гренобль 1968»).
- Плакат
Плакат з нагоди Олімпійських ігор в Греноблі створив Жан Бріан. Розмір плаката 96х62 см. Тираж примірників — 170000 тисяч.
- Талісман
Неофіційним талісманом Олімпійських ігор став персонаж на ім'я «Schuss». Персонаж був зображений на лижах.
![]() | ![]() | |
Емблема | Плакат | Талісман |
Олімпійські об'єкти
Олімпійська чаша
При підготовці до Олімпійських ігор та (ОКОІ) Гренобля приділяв велику увагу проєктуванню і будівництву Олімпійських об'єктів.
У цілому це був архітектурний ансамбль, основними елементами якого були Олімпійський центр, Олімпійське селище, Прес-центр, стадіони (арени) і траси для проведення змагань з біатлону, лижного спорту, гірськолижного спорту, санного спорту, ковзанярського спорту, стрибків з трампліну, бобслею та хокею із шайбою.
Головним спортивним об'єктом була арена Центрального олімпійського стадіону, одним з елементів якого була Олімпійська чаша, створена за проєктом архітекторів Парижа. Установка Олімпійської чаші на головній спортивній арені стадіону почалася 17 грудня 1967 року. Вона була виконана з алюмінію, основою якої послужила складна конструкція — багатоелементна висока вежа. Відстань від входу арени до підстави чаші становила 300 метрів (96 сходинок), а її ширина — 3,5 метра. Вага Олімпійської чаші становила 550 кг, основний її діаметр — 3 метри, а з урахуванням покриття листовим металом діаметр був збільшений до 4 метрів. Діаметр основного сопла — 1 метр, а його висота — 2 метри. Число газових пальників — 70 штук. Резервуар для зберігання газу розрахований на 1,75 тонн.
Для будівництва чаші і забезпечення подачі газу необхідно було встановити тільки 60000 м труб, і при цьому використовувати значне число гумових з'єднань і більше 600000 різних елементів кріплення. Для забезпечення системи освітлення стадіону знадобилося 3000 м кабелю.
На Олімпійському стадіоні була також встановлена 30-метрова щогла, на якій згодом був піднятий Олімпійський прапор. Розміри прапора — 6 х 9 метрів. По периметру стадіону були встановлені флагштоки, на яких розміщувалися Державні прапори країн-учасниць X зимових Олімпійських ігор 1968 в Греноблі.
У містах-курортах Франції, в яких проходила факельна естафета, були встановлені мініатюрні копії Олімпійської чаші. Їх висота становила 1,2 м, діаметр — 0,8 метра, число газових пальників — 8. Олімпійський вогонь у цих мініатюрних чашах горів протягом 13 днів. Цей період дорівнює кількості днів протягом яких проходили X зимові Олімпійські ігри 1968 року.
Льодова Олімпійська арена
У вересні 1964 року в парку Поля Містраля почалось будівництво Олімпійської льодової арени Гренобля. У розробці проєкту цього олімпійського об'єкта брали участь провідні архітектори Робер Демартіні і П'єр Жунійон, які використовували ті самі архітектурні принципи, що і при будівництві таких об'єктів як «C.N.I.T.» і .
Зовні конструкція у вигляді раковини, виготовлена з бетону, алюмінію, дерева і скла, усередині якої проходять кабелі і труби, верхня окрема раковина, має повітряну подушку. Арки, виготовлені із складових секцій, спираються на чотири колони, висота яких сягає 24 метрів, і абсолютно незалежні від установки трибун або фасаду. Повна висота кесона, сформованого двома раковинами, становить 1,3 метра. Товщина бетонних раковин — мінімум 6 см. Повна площа покриття становить 12000 м².
На цьому стадіоні планувалося проведення змагань з ковзанярського спорту, фігурного катання та хокею із шайбою. Для цього необхідно було створити крижану ковзанку 30 х 60 м (для змагань з хокею із шайбою) і 30 х 112 м (для змагань з фігурного катання), по периметру якого повинні були проходити 400-метрові доріжки (із 112-метровими доріжками, внутрішнім радіусом півкола — 25 м, і шириною доріжок — 14 м)[].
Ця арена повинна була розширити можливості вже існуючої ковзанки, і таким чином мав з'явитися спортивний комплекс, який б забезпечив проведення змагань з трьох видів спорту програми зимових Олімпійських ігор. Загальна площа льодової поверхні становить майже 14000 м². Загальна місткість трибун — 11000—12000 місць. Різні приміщення, які вміщував цей комплекс, призначалися для:
- хокеїстів і ковзанярів (роздягальні, туалети, масажні кімнати, офіси та кімнати для суддів, рефері та комісій);
- адміністрації (офіси та приміщення для всіх рівнів технічного персоналу, хронометристів та телебачення, а також поліції і поштове відділення і т. д.);
- розміщення технічних установок.
Будівництво арени було завершене восени 1967 року, якраз напередодні проведення Міжнародного спортивного тижня, протягом якого проводилися змагання із ковзанярського спорту та хокею із шайбою. Всі організаційно-технічні проблеми, які виникали, успішно вирішувалися спільно на засіданнях Міжнародної і Національної спортивних федераціях із ковзанярського спорту та хокею. На цих засіданнях постійно були присутні представники Організаційного комітету Гренобля.
Бігові доріжки для ковзанярського спорту
У період з лютого по листопад 1966 року були побудовані відкриті бігові доріжки для ковзанярського спорту, поряд з Центральним стадіоном і Льодовою ареною, являючи собою архітектурний ансамбль спортивних об'єктів. У січні 1967 року там вже проходили змагання під час Міжнародного спортивного тижня у Греноблі.
На цих доріжках планувалося проведення змагань з ковзанярського спорту та фігурного катання. Для цього необхідно було створити ковзанку 30 х 112 м (для змагань з фігурного катання), по периметру якого повинні були проходити 400-метрові доріжки (зі 112-метровими доріжками, внутрішнім радіусом півкола 25 м, і шириною доріжок — 14 м). Загальна місткість трибун для глядачів — 2500 місць, під якими були розташовані офіси, роздягальні, медпункт, бари і кафе[].
Муніципальна ковзанка
Муніципальна ковзанка, яка була відкрита 23 вересня 1963 року, в січні 1964 року стала місцем проведення чемпіонату Європи з фігурного катання. Під час Олімпійських ігор тут пройшов турнір з хокею із шайбою.
Сам зал має три головні елементи — ковзанка, трибуни, а також спеціальні приміщення (офіси, роздягальні, медпункт, бари і кафе, тренувальні зали та роздягальні). Загальна місткість трибун для глядачів — 2500 місць, для почесних гостей, офіційних осіб і преси — 700 місць.
Траси для лижних перегонів
З вересня 1964 року до червня 1966 року підкомісія з підготовки та організації змагань з лижного спорту та біатлону, яка входила до складу Міжнародної федерації лижного спорту працювала над проєктом і створенням трас для проведення змагань з лижних перегонів на різних дистанціях.
Були розроблені повні профілі трас на дистанції — 15, 30, 50 км та естафети 4х10 км. За результатами національних чемпіонатів Франції були введені зміни в профілі трас, а саме:
- ліквідовані ділянки траси з обмерзанням;
- змінені ділянки траси із значними перепадами висот;
- траса на 30 км складалась з трьох 10 км кіл;
- повністю змінена друга частина траси на 15 км;
- встановлені спеціальні огорожі, пункти контролю і медичні пункти на всіх трасах;
- змінена інфраструктура лижного стадіону (більш зручно було розташовано інформаційне табло і електронний таймер, визначені ділянки старту і фінішу, побудовані пішохідні містки, що виключають перетин лижної траси, і додатково ряд спеціальних приміщень — для телефонної системи передачі інформації з траси про результати перегонів і стрільб), а також покращено його художнє оформлення.
З травня 1965 почалися будівельні роботи по створенню лижної траси для дистанції на 50 км, а також стадіонів для біатлону і лижних перегонів. Впродовж літа 1965 року була завершена розмітка трас для лижних перегонів для дистанцій на 15, 30 км і для проведення естафети 4х10км. Різний ландшафт дозволяв зберегти природність траси.
За результатами проведення національних чемпіонатів з лижного спорту та біатлону були виявлені деякі недоліки в профілі різних трас, у яких були занадто круті і затяжні підйоми, а також деякі з цих ділянок мали обмерзання. Влітку 1966 року були проведені роботи з реконструкції цих трас. Це дозволило провести національні чемпіонати 1967 року на якісніших трасах лижного спорту і біатлону.
На дистанціях 5,10, 15 і 30 км, а також і естафеті для забезпечення змагань у жіночому розряді був покладений штучний сніг, а ширина траси становила 2 м. Ряд ділянок на деяких трасах був використаний для проведення змагань на різні дистанції. Крім того, на всіх трасах були встановлені пункти контролю проходження траси і медичні пункти (через кожні 5 км), а також і пішохідні мости. Все це в цілому забезпечило максимальну безпеку трас.
Представники МОК і Міжнародної федерації лижного спорту у своїх звітах дали позитивні відгуки про підготовку стадіонів і трас до проведення змагань під час X зимових Олімпійських ігор.
Траса гірськолижного спорту
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekEyTDBwUExVZHlaVzV2WW14bE1UazJPQzFUYkdGc2IyMWZaeVZETXlWQk9XRnVkQzFMYVd4c2VTNXFjR2N2TWpVd2NIZ3RTazh0UjNKbGJtOWliR1V4T1RZNExWTnNZV3h2YlY5bkpVTXpKVUU1WVc1MExVdHBiR3g1TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
(Шамрусс, 11 лютого 1968)
Більше року топографи і технічний персонал Організаційного комітету проводили дослідження гірських схилів, на яких за розрахунками організаторів X зимових Олімпійських ігор необхідно було побудувати спортивні об'єкти для забезпечення проведення змагань з різних видів спорту Олімпійської програми і зокрема трас гірськолижного спорту.
У липні 1965 року почалися будівельні роботи безпосередньо на цих схилах. 1966 року при проведенні національних чемпіонатів Франції пройшли перші випробування цих трас. За результатами випробувань протягом 1967 року була проведена реконструкція деяких з цих трас.
На заключному етапі реконструкції гірськолижних трас (у період з грудня 1967 по січень 1968 року), яка проводилась у важких кліматичних умовах (сильний вітер, снігопад, хуртовини) було залучено до робіт від 2325 до 10850 людей[]. На трасах гірськолижного спорту всі роботи з їхньої реконструкції були завершені до 2 лютого 1968 року. Витрати на проведення цих робіт (реконструкція трас, установка і канатних доріг) склали 4,6 млн франків.
Таким чином, до початку Ігор, в повному обсязі були виконані вимоги МОК і Міжнародної федерації лижного спорту з підготовки цих трас. Також були виконані всі роботи і підготовки всієї інфраструктури цих об'єктів в цілому. Це стосувалося і готельного комплексу та медичного центру та елементів сфери обслуговування.
Відповідно до загальних вимог підкомісії щодо забезпечення змагань з гірськолижного спорту, яка представляє Міжнародну федерацію лижного спорту, траси повинні були мати такі характеристики:
- Старт — 2775 м над рівнем моря
- Фініш — 1860 м над рівнем моря
- Перепад висот — 915 м
- Довжина траси — 3600 м
Кути нахилу:
- Максимальний — 48%
- Середній — 24%
- Мінімальний — 11%
Фактичні характеристики трас:
- Швидкісний спуск (чоловіки)
- Старт — 2252 м над рівнем моря
- Фініш — 1412 м над рівнем моря
- Перепад висот — 840 м
- Довжина траси — 2890 м
- Кути нахилу — 11—65%
- Швидкісний спуск (жінки)
- Старт — 2252 м над рівнем моря
- Фініш — 1650 м над рівнем моря
- Перепад висот — 602 м
- Довжина траси — 2160 м
- Кути нахилу — 7—57%
- Слалом (чоловіки)
- Старт — 1827 м над рівнем моря
- Фініш — 1650 м над рівнем моря
- Перепад висот — 177 м
- Довжина траси — 520 м
- Кути нахилу — 14—60%
- Слалом (жінки)
- Старт — 1806 м над рівнем моря
- Фініш — 1650 м над рівнем моря
- Перепад висот — 156 м
- Довжина траси — 420 м
- Кути нахилу — 14—60%
- Максимальний — 50%
- Середній — 28%
- Мінімальний — 7,5%
- Гігантський слалом (чоловіки)
- Старт — 2090 м над рівнем моря
- Фініш — 1650 м над рівнем моря
- Перепад висот — 440 м
- Довжина траси — 1610 м
- Кути нахилу — 8—57%
- Гігантський слалом (жінки)
- Старт — 2090 м над рівнем моря
- Фініш — 1650 м над рівнем моря
- Перепад висот — 440 м
- Довжина траси — 1650 м
- Кути нахилу — 9—59%
Трампліни
При оцінці ландшафту і характеристик трамплінів технічна комісія дійшла висновку про те, що 70 і 90-метровий трампліни необхідно будувати в 18—20 км від Гренобля на різних схилах в передгір'ях Альп.
70-метровий трамплін
Влітку року 1965 року почалася робота зі створенню трампліна. У результаті поряд з ним було створено 40-метровий тренувальний трамплін зі штучним покриттям. У секторі гальмування були встановлені трибуни для глядачів розрахованих на 40000 чоловік.
Природний профіль пагорба був дуже хороший, що деякою мірою спростило роботу з установки трампліна. 1966 року пройшли випробування трампліна під час національного чемпіонату Франції.
Інфраструктура 70-метрового трампліна включає в себе цілий комплекс технічних споруд, а саме: приміщення суддівської колегії, яке розташоване на 22 метровій висоті, обчислювальний центр, місця розташування представників преси, центр телефонного зв'язку, а також об'єкти технічного забезпечення (сигнальні візуальна і звукова системи, , система водопостачання, електростанції та ін.).
Оскільки погода була дуже нестійкою, то з метою безпеки проведення змагань зі стрибків з трампліну технічний персонал зі складу (ОКОІ) та армійські підрозділи Бригади альпійських військ забезпечили підвіз великого обсягу (від 300 до 1000 кубічних метрів) снігу до трампліна. Таким чином, трамплін підтримувався у відмінному стані, і відповідно було забезпечено 350—400 безпечних стрибків щодня.
90-метровий трамплін
При розробці конструкції 90-метрового трампліна був створений оригінальний проєкт, який в результаті дозволив завершити роботу в дуже стислі терміни (липень 1966—січень 1967 року) і здати трамплін в експлуатацію для проведення випробувань.
На ділянці відриву від трампліна була встановлено 7-метрова плита, яка створювала враження невагомості, підкреслене довжиною зльоту, яка вперше з'явилася на таких об'єктах і мала форму виступу. Всього в конструкції трампліна було використовувати 7 платформ. Висота вежі для підйому на трамплін сягала понад 20 м. Зовні споруда мала витончений вигляд. Найважча частина конструкції важила 3,85 тонни, а середня вага блоків близько 2,5 тонн. Для безпечного доступу до трибун і вежі були збудовані підземні тунелі.
У період з липня 1966 року по січень 1967 за любої погоди (дощ, сніг, сильний вітер) роботи велися цілодобово. За цей час було розроблено 300000 м³ ґрунту і більше 2000 м³ снігу[], також проводилися і вибухові роботи.
У період з 15 січня до 6 лютого 1968 року було проведено кілька сотень контрольних стрибків. Випробування показали, що технічні характеристики відповідають всім нормам, які пред'являються до таких об'єктів. Дальність стрибків коливалася в діапазоні 95—112 м.
Для почесних гостей і роботи представників преси на південному схилі трампліна були встановлені спеціальні трибуни на 2000 місць, а для глядачів — на 40000—50000 місць.
Інфраструктура 90-метрового трампліна мала аналогічні споруди 70-метрового трампліна.
Траса бобслею
Влітку 1965 року (ОКОІ) ухвалив рішення побудувати трасу бобслею в передгір'ях Альп за 65 км від Гренобля. У жовтні 1966 року Президенти і члени ознайомилися і оглянули ділянки місцевості, на яких проходило будівництво трас для проведення змагань з бобслею. Було ухвалено рішення дещо змінити профіль траси.
Будівництво траси тривало протягом 1966—1967 років. Інфраструктура цього об'єкту була аналогічною трасі санного спорту. Уздовж траси був передбачений прохід для техніки і глядачів.
В цілому за цей період було розроблено 110000 м³ ґрунту і більше 2000 м³ бетону, оброблено 7000 тонн матеріалів (365 опор, вагою близько 3 тонн кожна, 6200 елементів перекриття, що становлять 420 секцій, товщина яких 7 см, а загальна довжина перевищувала 10 км)[].
Дистанція траси мала 4 характерні ділянки з 13 віражами і лабіринтом:
- Старт — 2030 м над рівнем моря
- Фініш — 1890 м над рівнем моря
- Перепад висот — 140 м
- Довжина траси — 1500 м
- Ширина траси — 4 м
- Кути нахилу — 5,7—14,2%
- Радіус кривизни віражів — 24—124 м
На трасі була передбачена система освітлення та звукова система, яка складається з 45 динаміків. Була встановлена і автономний внутрішній телефонний зв'язок, який з'єднував 9 нерухомих точок, розташованих на віражах, на старті і фініші, а також в парку підготовки бобслею. Загальна вартість цих робіт склала 5500000 франків.
Розміщення траси на північних схилах передгір'їв Альп забезпечило її захист від південних вітрів, тим самим, зберігши високу якість траси. Випробування траси пройшли під час чемпіонату світу з бобслею в 1967 році.
Траса санного спорту
Трасу санного спорту почали будувати влітку 1965 року і завершили наприкінці 1966 року. Усі проєктні та будівельні роботи проводилися під безпосереднім керівництвом Міжнародних, національних спортивних організацій та Організаційного комітету олімпійських ігор (ОКОІ).
Цей спортивний об'єкт мав інфраструктуру, яка відповідала всім сучасним вимогам. Були приміщення для роботи суддівської колегії, підготовки до старту і відпочинку спортсменів, а також медичний пункт, а також ряд допоміжних приміщень. На трасі був забезпечений телефонний зв'язок з 3 контрольно-диспетчерськими пунктами, на яких були встановлені системи хронометражу проходження дистанції. У точках старту і фінішу, а також на трасі перебувала спеціальні світлова та звукова система сигналізації, і система освітлення.
Дистанція траси мала 5 характерних ділянок з 6 віражами і лабіринтом:
- Старт — 1110 м над рівнем моря
- Фініш — 1000 м над рівнем моря
- Перепад висот — 110 м
- Довжина траси — 1000 м
- Кути нахилу — від 1 до 18,62%
Медалі, дипломи і значки
Медалі
Вперше в історії Олімпійських ігор, була розроблена окрема медаль для кожного виду спорту. Проєкт медалі розробив Роджер Екскоффон.
На лицьовій стороні медалі в центрі зображений сніжний кристал, під ним 5 олімпійських кілець і напис французькою мовою: GRENOBLE 1968 (Гренобль, 1968). Нижче — три сніжинки. По колу напис французькою мовою: X JEUX OLYMPIQUES D'HIVER (X Зимові Олімпійські ігри). Медаль має спеціальний тримач прямокутної форми, через який протягнута кольорова стрічка.
На зворотному боці зображена піктограма виду спорту, в якому розіграна медаль. Залежно від виду спорту змінювалося зображення на зворотному боці. У нижній частині подано назву виду спорту олімпійської програми, за перемогу в якому призначалася нагорода. Такі медалі за проєктом Роджера Екскоффона було важко виготовити через складнощі з нанесенням піктограми виду спорту на зворотному боці медалі, які розробив той же самий художник. Для цього необхідне було використання фотографічного відтворення на сталі, яка витравлювалась в кислоті. З цим завданням впорався монетний двір Парижа.
Відповідно до пункту 43 з Олімпійських правил, медалі для перших і других місць були виготовлені із срібла 925 проби. Медаль для першого місця була позолочена 6-ма грамами чистого золота.
Діаметр медалей склав 50 мм, товщина — 3 мм. Стрічка Олімпійських квітів проходила через золоте, срібне або бронзове кільце.
Дипломи
Для X зимових Олімпійських ігор було розроблено два варіанти диплома.
Перший варіант диплома вручався спортсменам, які посіли 1—6 місця в різних видах змагань. На дипломах переможців слова «GRENOBLE 1968 X JEUR OLYMPIQUES D'HIVER», і Олімпійський девіз «Citius, Altius, Fortius» оточують емблему відтворену у полегшеному виконанні. У центрі золотими літерами написане слово «DIPLOM».
Ці дипломи були надруковані на кремовому папері церковного апеляційного суду розміром 440 x 320 мм і були представлені в трубах різних кольорів з рельєфною золотистою емблемою.
Другий варіант диплома — ювілейний диплом, який вручався всім спортсменам і тим, хто брав безпосередню участь в організації та проведенні Ігор.
Ювілейний диплом відтворив емблему Ігор в оригінальних кольорах і був майже таким же як і диплом переможців.
У загальній кількості 18000 дипломів були надруковані на папері розміром 440 x 320 мм і були вручені всім чиновникам, конкурентам, журналістам і учасникам Х зимових Олімпійських ігор 1968.
Пам'ятні медалі
Для X зимових Олімпійських ігор була розроблена пам'ятна олімпійська медаль.
На лицьовій стороні медалі зображений профіль спортсмена. На поверхні медалі намальовані стилізовані крижані узори. Підпис французькою мовою: J. M. COEFFIN (Дж. М. Коеффін).
На зворотній стороні — зображення панорами Гренобля і напис: GRENOBLE 1968 X JEUR OLYMPIQUES D'HIVER (Гренобль, 1968, X Зимові Олімпійські ігри), а також емблема Ігор.
Карбування, бронза, діаметр — 65 мм. На ребрі напис: 1967 BRONZE (1967, бронза).
Офіційний значок
Офіційні значки призначалися для кількох категорій. Головним художнім елементом емблеми значка є стилізований сніжний кристал, обрамлений трьома червоними трояндами і п’ять переплетених кілець. Композиція розташована на блакитному фоні і зовнішнім виглядом нагадує поштову марку. Вона повторюється на всіх офіційних значках. Відмінність полягає в кольорі емалі, яка обрамляє центральний сюжет, а також у формі піктограм. Наприклад, значок для членів делегації має блакитну основу, значок для членів суддівської колегії моркв’яного кольору, для преси жовтий. Усі варіанти значків мають різну форму.
На зворотному боці значка напис французькою мовою: ARTHUS BERTRAND PARIS (Артю Бертран, Париж). Розмір значка — 41 х 37 мм.
Значок, який ознаменовує Х зимові Олімпійські ігри, розроблений пані Ж.-М. Куффен.
Факельна естафета
Естафета
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2TVM4eE1DOUJjbkpwZG1Gc1gyOW1YM1JvWlY5UGJIbHRjR2xqWDJac1lXMWxYMmx1WDFCaGNtbHpMbXB3Wnk4eU5UQndlQzFCY25KcGRtRnNYMjltWDNSb1pWOVBiSGx0Y0dsalgyWnNZVzFsWDJsdVgxQmhjbWx6TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
(Орлі, Франція, 19 грудня 1967)
9 травня 1967 року в Тегерані, МОК схвалив попередній план маршруту факельної естафети, запропонований Організаційним комітетом олімпійських ігор (ОКОІ).
Це рішення було дуже важким, оскільки, раніше, маршрут факельної естафети не був настільки довготривалим — більше 45 діб (16 грудня 1967 — 6 лютого 1968 року), а довжина склала більше 7300 м.
Детальніший план траси розроблявся в період з 2-ї половини травня до кінця вересня 1967 року.
Початок факельної естафети був драматичним, оскільки їй загрожувала небезпека державного перевороту в Греції від 13 грудня 1967 року. Французька делегація, яка повинна була відбути до Афін у четвер 14 грудня, змушена була відкласти свій від'їзд до наступного дня.
До складу делегації входили президент, віце-президент, казначей ОКОІ і перший помічник мера Гренобля. Два інших віце-президенти також взяли участь у церемоніях запалення Олімпійського вогню в Олімпії в суботу 16 грудня 1967 року.
Почалася факельна естафета 16 грудня 1967 рухом атлетів з Олімпії до Афін. 18 грудня естафета прибула в Афіни. О 12 годині 30 хвилин 19 грудня 1967 року Олімпійський вогонь був доставлений літаком Boeing 707 авіакомпанії «Air France» в аеропорт Орлі (Франція).
На всій дистанції було передбачено 50 зупинок, проходження факельної естафети по 170 містах. По всій довжині траси 3500 м атлети долали пішки, 1600 м — на лижах, 1900 м — з використанням різних технічних засобів (літак, вертоліт, автомобіль, велосипед, човен і акваланг), 300 км — верхи на конях. Всього в естафеті взяли участь 5000 спортсменів, а їхній ескорт склали 80000 людей. На маршруті естафети була постійна група супроводу — 25 чоловік і 12 машин. За цією подією спостерігали більше 2 мільйонів глядачів.
Найпримітнішими моментами на дистанції факельної естафети були зупинки на стадіоні імені П'єра де Кубертена, біля пам'ятника Невідомому солдату, в Олімпійському палаці і на площі біля Ратуші. Першою зупинкою (без подальшого руху естафети в нічний час) була зупинка в Національному інституті спорту.
Найскладнішими ділянками на маршруті факельної естафети були ділянки, коли факелоносці долали дистанцію під час сніжної заметілі. Складним був і етап, коли перенесення Олімпійського факела проводилось водолазом в морському порту Марселя. Найстарішому факелоносцеві було 75 років, а наймолодшому — 7 років.
Коли факельна естафета прибула з Корсики морським шляхом у Тулон, то її прибуття, вітали сирени всіх судів, які знаходились в порту, і супроводжувалося ескортом з 1100 спортсменів.
У другій половині дня 6 лютого 1968 року факельна естафета прибула до Гренобля. Останнім факелоносцем був французький фігурист . Він, подолавши дистанцію в 95 сходинок, піднявся до Олімпійської чаші і рівно в 16 годині 10 хвилин запалив вогонь в Олімпійській чаші Центрального стадіону Гренобля.
Преса та місцеве телебачення приділили велику увагу факельній естафеті. У різних періодичних виданнях було надруковано понад 60000 рядків тексту і опубліковано 1500 фотографій. Тривалість радіо- і телепередач перевищувала 5 годин.
Факел
На прохання представників (ОКОІ) Гренобля кілька французьких фірм займалися розробкою проєкту факела, постачанням обладнання та газу для забезпечення факельної естафети (більше 150 осіб технічного персоналу).
Факел був виготовлений із листової міді і мав спеціальне обрамлення, а також на ньому містився напис: кільця «Гренобль 1968» та Олімпійські. Факел мав вагу — 1,75 кг, його висота становила 70 см, а вага газу — 280 г, що забезпечувало режим його безперервного горіння більше 2 годин. Загальна витрата палива склала 75 тонн.
Всього було виготовлено 33 факела, які були використані під час факельної естафети на території Франції — для повторного запалювання і під час періодів перельоту на літаках і транспортуванні морським шляхом, а також й на інших етапах.
Церемонія відкриття
На церемонію відкриття Олімпійських ігор прибув президент Франції Шарль де Голль. Був виконаний державний гімн Франції — «Марсельєза». Під звуки тріумфального маршу 1500 спортсменів із 50 країн пройшли в парадних колонах, на чолі зі прапороносцями, уздовж трибуни для почесних гостей і вишикувалися на майданчику вздовж трибун.
Після вступної промови президента Організаційного комітету олімпійських ігор (ОКОІ), президент МОК звернувся з проханням до президента Франції про відкриття Ігор. Після оголошення, зробленого президентом Франції, відбулася передача прапора МОК мером Інсбрука президенту МОК і проведено його підйом на центральному флагштоку стадіону. Згідно з Олімпійською хартією, Олімпійська клятва вимовляється спортсменом тієї країни, де проводяться чергові Олімпійські ігри, з трибуни встановленої на полі Олімпійського стадіону, біля прапора своєї країни. Честь вимовити Олімпійську клятву був удостоєний один з видатних спортсменів. На відкритті цих ігор клятву вимовив Лео Лакруа (гірськолижний спорт). Починаючи з 1968 року МОК, за пропозицією Олімпійського комітету СРСР, включив в церемонію відкриття Олімпійських ігор також Олімпійську клятву суддів, яку, після Олімпійської клятви спортсменів, вимовляє суддя-представник тієї країни, де проводяться Олімпійські ігри.
Останнім учасником факельної естафети був французький фігурист , який і запалив вогонь в Олімпійській чаші. У небі над стадіоном, виконуючи фігури вищого пілотажу, пілоти зобразили фігуру з п'яти переплетених кілець, використовуючи спеціальні димові шашки, одного із символів Олімпійських ігор.
Країни-учасниці
У X зимових Олімпійських іграх 1968 року взяли участь спортсмени із 37 країн. Всього взяло участь — 1158 атлетів, із них: чоловіків — 947, жінок — 211.
Було розіграно 35 комплектів нагород у 6 видах спорту. Вперше взяли участь у ЗОІ представники Марокко; спортсмени НДР і ФРН, які складали у 1956—1964 роках Об'єднану німецьку команду, виступили самостійними командами.
Європа (878) | ||
---|---|---|
|
| |
Америка (174) | ||
|
| |
Азія (95) | ||
| ||
Африка (5) | ||
| ||
Океанія (9) | ||
|
| |
(У дужках: кількість спортсменів-учасників) |
Календар змагань
[]
Календар X зимових Олімпійських ігор 1968 | ||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Лютий | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | |||
Церемонія відкриття | ||||||||||||||||||
Бобслей | • | • | ||||||||||||||||
Біатлон | • | • | ||||||||||||||||
Хокей із шайбою | • | |||||||||||||||||
Фігурне катання | • | • | • | |||||||||||||||
Ковзанярський спорт | • | • | • | • | • | • | • | • | ||||||||||
Санний спорт | • | • | ||||||||||||||||
Гірськолижний спорт | • | • | • | • | • | • | ||||||||||||
Північні дисципліни | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | ||||||||
Церемонія закриття | ||||||||||||||||||
Лютий | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | |||
• = Вручення маделей |
Програма змагань
- Чоловіки — Двомісний екіпаж, Чотиримісний екіпаж
- Чоловіки — Двомісні сани, Одномісні сани
- Жінки — Одномісні сани
- Чоловіки — Швидкісний спуск, слалом, гігантський слалом
- Жінки — Швидкісний спуск, слалом, гігантський слалом
- Чоловіки — Перегони 15 км, Трамплін 70 м
- Чоловіки — Перегони 30 км, Короткі перегони 15 км, Марафон 50 км, Естафета 4х10 км
- Жінки — Короткі перегони 10 км, Короткі перегони 5 км, Естафета 3х5 км
- Чоловіки — Трамплін 70 м, Стрибки на лижах з трампліна
- Чоловіки — Перегони 20 км, Біатлон
- Чоловіки — Командна першість
- Чоловіки — Дистанція 10000 м, Дистанція 1500 м, Дистанція 500 м, Дистанція 5000 м
- Жінки — Дистанція 1000 м, Дистанція 1500 м, Дистанція 3000 м, Дистанція 500 м
- Чоловіки — Одиночне катання
- Жінки — Одиночне катання
- Мікс — Спортивні пари
- примітка
= виділені кольором дисципліни — вперше представлені на Олімпійських іграх. |
Медальний залік
Найбільше медалей завоювали спортсмени Норвегії, які успішно виступили в змаганнях ковзанярів та лижників (перегони і стрибки з трампліна). Команда СРСР (74 спортсмена із 25 міст та населених пунктів 5 союзних республік) завоювала на одну (золоту) медаль менше. Краще за інших виступили італійські бобслеїсти, радянські біатлоністи і хокеїсти, шведські лижниці, французькі гірськолижники (і чоловіки, і жінки), саночники з НДР, американські фігуристи.
Топ-10 неофіційного національного медального заліку:
Місце | Країна | Золото | Срібло | Бронза | Загалом |
---|---|---|---|---|---|
1 | ![]() | 6 | 6 | 2 | 14 |
2 | ![]() | 5 | 5 | 3 | 13 |
3 | ![]() | 4 | 3 | 2 | 9 |
4 | ![]() | 4 | 0 | 0 | 4 |
5 | ![]() | 3 | 4 | 4 | 11 |
6 | ![]() | 3 | 3 | 3 | 9 |
7 | ![]() | 3 | 2 | 3 | 8 |
8 | ![]() | 2 | 2 | 3 | 7 |
9 | ![]() | 1 | 5 | 1 | 7 |
10 | ![]() | 1 | 2 | 2 | 5 |
Результати змагань
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemxtTDFSdmFXNXBYMGQxYzNSaFpuTnpiMjVmVWlWRE15VkNObTV1YkhWdVpDVXlRMTh4T1RZNExtcHdaeTh5TURCd2VDMVViMmx1YVY5SGRYTjBZV1p6YzI5dVgxSWxRek1sUWpadWJteDFibVFsTWtOZk1UazJPQzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Радянські спортсмени виступили невдало, здавши свої позиції в лижному спорті і швидкісному бігу на ковзанах. Якщо в на попередніх зимових Олімпійських іграх 1964 в Інсбруку в цих видах спорту на рахунку команди було 8 золотих медалей, то в Греноблі було завойовано лише 2. І це притому, що несподівану перемогу здобув у стрибках з 90-метрового трампліна Володимир Бєлоусов, який зумів в важкій боротьбі випередити переможця змагань на 70-метровому трампліні чехословацького спортсмена Їржі Рашку.
Загальний успіх у лижних гонках супроводжував норвежців та шведів. Тридцятирічна шведська спортсменка Тойні Густафссон, яку не відносили до числа фавориток, завоювала дві золоті медалі в гонках на 5 і 10 км. Норвежці виграли ще чотири золоті медалі в змаганнях лижників — перегони на 15 і 50 км у чоловіків, а також обидві естафети. Сенсацією змагань лижників стала перемога на 30-ти км дистанції італійця , який випередив норвежця майже на хвилину. Це була перша перемога представника південної країни в лижних перегонах.
У швидкісному бігу на ковзанах слабкий виступ радянських спортсменів не зменшив суперництва. Найгостріша боротьба точилася між ковзанярами Нідерландів, Норвегії, Швеції та Фінляндії. Нідерландські спортсмени завоювали 3 золоті медалі, представники команди США, Норвегії, Німеччини, Швеції та СРСР — по одній медалі.
Драматично склалися змагання в бобслеї (четвірка). Після чотирьох спроб команди Німеччини та Італії мали однаковий результат. В останній, п'ятій спробі сильнішими виявилися італійці на чолі з пілотом . Монті двічі ставав срібним призером (1956), двічі бронзовим (1964) і лише в Греноблі зумів виграти золоту медаль. 1964 року він був нагороджений медаллю Кубертена за високі спортивні якості.
У жіночому одиночному катанні блискучу перемогу здобула «королева льоду» Пеггі Флемінг. У парному фігурному катанні на ковзанах вдруге поспіль переможцями стали та . Їх головними суперниками на цих змаганнях були інші радянські спортсмени та , які здобули срібні медалі.
Успішно виступили також біатлоністи СРСР: золота медаль в естафеті 4х7, 5 км і срібна (Олександр Тихонов) у гонці на 20 км.
Попри поразку в матчі з чехословацькою командою (4:5), хокеїсти СРСР зуміли здобули золоті медалі, перегравши інших суперників.
У змаганнях на одномісних санях серед жінок перше місце виборола італійка . Медаль їй дісталася тому, що 3 провідні саночниці з команди НДР були дискваліфіковані за незаконне нагрівання полозів.
Церемонія закриття
На церемонії закриття був присутній прем'єр-міністр Франції Жорж Помпіду, делегація МОК, на чолі з президентом, представники Міжнародних спортивних організацій та багато інших офіційних осіб, представників преси і глядачів. Спортсмени Франції — країни-організатора Ігор, показавши високі результати під час змагань (9 медалей, з них 4 золоті) завоювали третє місце після Норвегії та СРСР, провідних країн на зимових Олімпійських іграх.
На церемонії закриття X зимових Олімпійських ігор була мала Олімпійська чаша, в якій горів Олімпійський вогонь. Це надавало офіційній церемонії емоційніший, радісний характер її проведення. На флагштоках центральної арени були підняті державні прапори Франції і Японії, після чого виконувалися державні гімни цих країн. Президент МОК виступив з урочистою промовою, в якій подякував президенту Франції, представникам НОК та Організаційному комітету, а також владі Гренобля за високу організацію Олімпійських ігор, а потім оголосив про закриття Олімпійських ігор. Естафета була передана Японії — країні-організатору XI зимових Олімпійських Ігор 1972 року.
Примітки
- IOC (24 квітня 2018). . Olympics.com (англ.). Архів оригіналу за 24 травня 2021. Процитовано 24 травня 2021.
- . olimp-history.ru. Архів оригіналу за 4 лютого 2022. Процитовано 4 лютого 2022.
- . Olympic.org. Архів оригіналу за 19 жовтня 2011. Процитовано 21 жовтян 2011. (англ.)
- . Olympic.org. Архів оригіналу за 8 березня 2016. Процитовано 21 жовтян 2011. (англ.)
- Grenoble 1968 Collection. Mascot. Olympic.org. Архів оригіналу за 21 червня 2013. Процитовано 21 жовтня 2011. (англ.)
- Булатова, Марія (2021). Олімпійський рух: історія і сучасність. Київ: НОК України. ISBN .
- . Olympic.org. Архів оригіналу за 21 жовтня 2011. Процитовано 22 жовтян 2011. (англ.)
- Centre d'Études Olympiques. Torches et relais de la flamme des Jeux Olympiques d’hiver d’Oslo 1952 à PyeongChang 2018. [ 24 травня 2021 у Wayback Machine.] — Comité international olympique, 2017. — 87 p. — p. 23-27.
- . www.ginsteve-visiterhonealpesisere.com (фр.). Архів оригіналу за 4 лютого 2022. Процитовано 4 лютого 2022.
- . www.filmothek.bundesarchiv.de. Архів оригіналу за 4 лютого 2022. Процитовано 4 лютого 2022.
- М. М. Булатова Енциклопедія олімпійського спорту в запитаннях і відповідях [ 1 лютого 2022 у Wayback Machine.] — К.: Олімпійська література, 2009. — с. 303.
Література
- Штейнбах В.Л. Большая олимпийская энциклопедия. — В 2 т. — М. : Олимпия Пресс, 2006.
- Volker Kluge. Olympische Winterspiele, Die Chronik. — Berlin : Sportverlag, 1999. — .
- Harry Valérien, Christian Zentner. Olympia '68 – Die Jugend der Welt in Grenoble und Mexico-City. — München : Südwest Verlag, 1968.
Посилання
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Зимові Олімпійські ігри 1968 |
- Зимові Олімпійські ігри 1968 [ 21 жовтня 2011 у Wayback Machine.] на сайті МОК (англ.)
- (англ.)
- Ігри 1968 на sports-reference [ 17 квітня 2020 у Wayback Machine.] (англ.)
Ця стаття належить до української Вікіпедії. |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Zimo vi Olimpi jski i gri 1968 abo X Zi movi Olimpi jski i gri mizhnarodne sportivne zmagannya iz zimovih vidiv sportu yake prohodilo pid egidoyu Mizhnarodnogo olimpijskogo komitetu u misti Grenobl Franciya z 6 po 18 lyutogo 1968 roku X Zimovi Olimpijski igriMisto GrenoblKrayin 37Sportsmeniv 1158 947 cholovikiv 211 zhinok Rozigrano medalej 35 v 6 vidah sportuCeremoniya vidkrittya 6 lyutogoCeremoniya zakrittya 18 lyutogoOlimpijskij vogonOlimpijska prisyaga Leo LakruaStadion Centralnij olimpijskij stadionVebstorinka olympics com en olympic games grenoble 1968 19641972 Zimovi Olimpijski igri 1968 u Vikishovishi U cih igrah vzyali uchast 1158 sportsmeniv iz 37 krayin iz nih cholovikiv 947 zhinok 211 Bulo rozigrano 35 komplektiv nagorod u 6 vidah sportu U nih upershe vzyali uchast predstavniki Marokko a sportsmeni NDR i FRN yaki stanovili v 1956 1964 rokah Ob yednanu nimecku komandu vistupali samostijnimi komandami Najbilshe medalej zavoyuvali sportsmeni Norvegiyi yaki uspishno vistupili v zmagannyah kovzanyariv ta lizhnikiv gonki i stribki z tramplina Komanda SRSR zavoyuvala na odnu zolotu medal menshe Krashe za inshih vistupili italijski bobsleyisti radyanski biatlonisti i hokeyisti shvedski lizhnici francuzki girskolizhniki i choloviki i zhinki sanochniki z NDR amerikanski figuristi Oficijno X zimovi Olimpijski igri vidkriv prezident Franciyi Sharl de Goll Vibir miscya provedennya30 grudnya 1960 roku kerivnictvo Nacionalnogo olimpijskogo komitetu Franciyi oficijno informuvalo Prezidenta Mizhnarodnogo olimpijskogo komitetu MOK Everi Brandedzha pro gotovnist Grenoblya do provedennya igor podavshi zayavku do Vikonavchogo komitetu MOK Bulo vrahovano sho sam Grenobl lezhit u tij geografichnij zoni de nemaye goristoyi miscevosti sho zabezpechuye yakisne provedennya zmagan z ryadu olimpijskih disciplin i tomu bulo zaproponovano vikoristovuvati infrastrukturu kilkoh kurortnih mistechok navkolo Grenoblya Vidpovidno do cogo buv skladenij proyekt shvalenij uryadom Franciyi i v 1962 roci peredanij kerivnictvu U lyutomu 1963 roku v Lozanni Shvejcariya vidbulasya zustrich predstavnikiv Mizhnarodnih sportivnih federacij i Vikonavchogo komitetu MOK U travni 1963 roku vidbulasya she odna zustrich v Afinah Greciya pid chas roboti Kongresu Mizhnarodnoyi sportivnoyi federaciyi lizhnogo sportu Na 60 j sesiyi MOK yaka prohodila z 14 po 20 zhovtnya 1963 roku v Baden Badeni FRN bulo viznacheno misce provedennya XIX litnih Olimpijskih igor 1968 roku Mehiko Meksika sered chotiroh pretendentiv A na 61 j sesiyi zasidannya MOK yaka prohodila z 25 po 28 sichnya 1964 roku v Insbruku Avstriya na poryadku dennomu bulo pitannya pro vibir mista organizatora sered shesti kandidativ Kalgari Kanada Grenobl Franciya Lahti Finlyandiya Lejk Plesid SShA Oslo Norvegiya Sapporo Yaponiya U pidsumku golosuvannya otrimano taki rezultati 1 Raund 2 Raund 3 Raund Grenobl 15 18 27 Kalgari 12 19 24 Lahti 11 14 Sapporo 6 Oslo 4 Lejk Plesid 3 28 sichnya 1964 roku Grenobl buv zatverdzhenij yak misto organizator X zimovih Olimpijskih igor 1968 roku OrganizaciyaVibir Grenoblya yak mista organizatora Olimpijskih igor buv zroblenij vidpovidno do punktu Olimpijskih pravil 51 1 Zakon vid lipnya 1901 roku NOK Franciyi pislya rishennya MOK rozpochav formuvati OKOI Zagalom do pidgotovki do Igor krim NOK i OKOI buli zalucheni dvi francuzki Federaciyi zimovih vidiv sportu ta meriya mista Grenoblya za vsilyakoyi pidtrimki finansovih institutiv derzhavnih organiv vladi Z metoyu koordinaciyi dij yaki zabezpechuyut pidgotovku do Igor bulo provedeno ryad narad 16 lyutogo 25 travnya 12 zhovtnya 1965 roku 7 lipnya 1966 roku 2 sichnya i 13 grudnya 1967 roku U nih vzyali uchast 340 uchasnikiv zagalnih zboriv Do 7 lipnya 1966 roku Rada direktoriv spochatku skladalas iz 39 uchasnikiv a same 19 osib za posadoyu z nih prezident NOK Franciyi Zhan de Bomon dva chleni MOK predstavniki Franciyi chotiri chleni Generalnoyi Radi chotiri chleni Miskoyi radi Grenoblya visim chleniv Municipalitetiv kurortnih mist sho zabezpechuyut pidtrimku mistu organizatoru Igor 20 uchasnikiv buli obrani tayemnim golosuvannyam uchasnikiv Zagalnih zboriv Zgodom chlenom Radi direktoriv yaki priznachayutsya za posadoyu stav predstavnik Pravlinnya mista kurortu yake zabezpechuvalo budivnictvo 90 metrovogo tramplina Dlya koordinaciyi dij chleniv Organizacijnogo komitetu z pidgotovki do Olimpijskih igor Rada direktoriv provela 9 narad 3 listopada 1964 roku 22 kvitnya 6 lipnya 1965 roku 25 sichnya 14 kvitnya 7 lipnya 1966 roku 11 sichnya 28 chervnya 29 listopada 1967 roku U 1967 roci Rada direktoriv bula reorganizovana u Vikonavchij komitet do skladu yakogo uvijshli dzherelo Upravlinnya Prezident Vice prezidenti 5 Kaznachej Sekretar Strukturni pidrozdili viddili Tehnichnij viddil Administrativnij viddil Viddil logistiki SimvoliEmblema Na emblemi X zimovih Olimpijskih igor zobrazhena snizhinka yaka roztashovana mizh troh troyand simvolu mista Grenobl a takozh na emblemi namalovani 5 odnotonnih Olimpijskih kilec Po kolu emblemi napis francuzkoyu movoyu X JEUX OLYMPIQUES D HIVER GRENOBLE 1968 ukr X Zimovi Olimpijski Igri Grenobl 1968 Plakat Plakat z nagodi Olimpijskih igor v Grenobli stvoriv Zhan Brian Rozmir plakata 96h62 sm Tirazh primirnikiv 170000 tisyach Talisman Neoficijnim talismanom Olimpijskih igor stav personazh na im ya Schuss Personazh buv zobrazhenij na lizhah Emblema Plakat TalismanOlimpijski ob yektiOlimpijska chasha Pri pidgotovci do Olimpijskih igor ta OKOI Grenoblya pridilyav veliku uvagu proyektuvannyu i budivnictvu Olimpijskih ob yektiv U cilomu ce buv arhitekturnij ansambl osnovnimi elementami yakogo buli Olimpijskij centr Olimpijske selishe Pres centr stadioni areni i trasi dlya provedennya zmagan z biatlonu lizhnogo sportu girskolizhnogo sportu sannogo sportu kovzanyarskogo sportu stribkiv z tramplinu bobsleyu ta hokeyu iz shajboyu Golovnim sportivnim ob yektom bula arena Centralnogo olimpijskogo stadionu odnim z elementiv yakogo bula Olimpijska chasha stvorena za proyektom arhitektoriv Parizha Ustanovka Olimpijskoyi chashi na golovnij sportivnij areni stadionu pochalasya 17 grudnya 1967 roku Vona bula vikonana z alyuminiyu osnovoyu yakoyi posluzhila skladna konstrukciya bagatoelementna visoka vezha Vidstan vid vhodu areni do pidstavi chashi stanovila 300 metriv 96 shodinok a yiyi shirina 3 5 metra Vaga Olimpijskoyi chashi stanovila 550 kg osnovnij yiyi diametr 3 metri a z urahuvannyam pokrittya listovim metalom diametr buv zbilshenij do 4 metriv Diametr osnovnogo sopla 1 metr a jogo visota 2 metri Chislo gazovih palnikiv 70 shtuk Rezervuar dlya zberigannya gazu rozrahovanij na 1 75 tonn Dlya budivnictva chashi i zabezpechennya podachi gazu neobhidno bulo vstanoviti tilki 60000 m trub i pri comu vikoristovuvati znachne chislo gumovih z yednan i bilshe 600000 riznih elementiv kriplennya Dlya zabezpechennya sistemi osvitlennya stadionu znadobilosya 3000 m kabelyu Na Olimpijskomu stadioni bula takozh vstanovlena 30 metrova shogla na yakij zgodom buv pidnyatij Olimpijskij prapor Rozmiri prapora 6 h 9 metriv Po perimetru stadionu buli vstanovleni flagshtoki na yakih rozmishuvalisya Derzhavni prapori krayin uchasnic X zimovih Olimpijskih igor 1968 v Grenobli U mistah kurortah Franciyi v yakih prohodila fakelna estafeta buli vstanovleni miniatyurni kopiyi Olimpijskoyi chashi Yih visota stanovila 1 2 m diametr 0 8 metra chislo gazovih palnikiv 8 Olimpijskij vogon u cih miniatyurnih chashah goriv protyagom 13 dniv Cej period dorivnyuye kilkosti dniv protyagom yakih prohodili X zimovi Olimpijski igri 1968 roku Lodova Olimpijska arena U veresni 1964 roku v parku Polya Mistralya pochalos budivnictvo Olimpijskoyi lodovoyi areni Grenoblya U rozrobci proyektu cogo olimpijskogo ob yekta brali uchast providni arhitektori Rober Demartini i P yer Zhunijon yaki vikoristovuvali ti sami arhitekturni principi sho i pri budivnictvi takih ob yektiv yak C N I T i Zovni konstrukciya u viglyadi rakovini vigotovlena z betonu alyuminiyu dereva i skla useredini yakoyi prohodyat kabeli i trubi verhnya okrema rakovina maye povitryanu podushku Arki vigotovleni iz skladovih sekcij spirayutsya na chotiri koloni visota yakih syagaye 24 metriv i absolyutno nezalezhni vid ustanovki tribun abo fasadu Povna visota kesona sformovanogo dvoma rakovinami stanovit 1 3 metra Tovshina betonnih rakovin minimum 6 sm Povna plosha pokrittya stanovit 12000 m Na comu stadioni planuvalosya provedennya zmagan z kovzanyarskogo sportu figurnogo katannya ta hokeyu iz shajboyu Dlya cogo neobhidno bulo stvoriti krizhanu kovzanku 30 h 60 m dlya zmagan z hokeyu iz shajboyu i 30 h 112 m dlya zmagan z figurnogo katannya po perimetru yakogo povinni buli prohoditi 400 metrovi dorizhki iz 112 metrovimi dorizhkami vnutrishnim radiusom pivkola 25 m i shirinoyu dorizhok 14 m dzherelo Cya arena povinna bula rozshiriti mozhlivosti vzhe isnuyuchoyi kovzanki i takim chinom mav z yavitisya sportivnij kompleks yakij b zabezpechiv provedennya zmagan z troh vidiv sportu programi zimovih Olimpijskih igor Zagalna plosha lodovoyi poverhni stanovit majzhe 14000 m Zagalna mistkist tribun 11000 12000 misc Rizni primishennya yaki vmishuvav cej kompleks priznachalisya dlya hokeyistiv i kovzanyariv rozdyagalni tualeti masazhni kimnati ofisi ta kimnati dlya suddiv referi ta komisij administraciyi ofisi ta primishennya dlya vsih rivniv tehnichnogo personalu hronometristiv ta telebachennya a takozh policiyi i poshtove viddilennya i t d rozmishennya tehnichnih ustanovok Budivnictvo areni bulo zavershene voseni 1967 roku yakraz naperedodni provedennya Mizhnarodnogo sportivnogo tizhnya protyagom yakogo provodilisya zmagannya iz kovzanyarskogo sportu ta hokeyu iz shajboyu Vsi organizacijno tehnichni problemi yaki vinikali uspishno virishuvalisya spilno na zasidannyah Mizhnarodnoyi i Nacionalnoyi sportivnih federaciyah iz kovzanyarskogo sportu ta hokeyu Na cih zasidannyah postijno buli prisutni predstavniki Organizacijnogo komitetu Grenoblya Bigovi dorizhki dlya kovzanyarskogo sportu U period z lyutogo po listopad 1966 roku buli pobudovani vidkriti bigovi dorizhki dlya kovzanyarskogo sportu poryad z Centralnim stadionom i Lodovoyu arenoyu yavlyayuchi soboyu arhitekturnij ansambl sportivnih ob yektiv U sichni 1967 roku tam vzhe prohodili zmagannya pid chas Mizhnarodnogo sportivnogo tizhnya u Grenobli Na cih dorizhkah planuvalosya provedennya zmagan z kovzanyarskogo sportu ta figurnogo katannya Dlya cogo neobhidno bulo stvoriti kovzanku 30 h 112 m dlya zmagan z figurnogo katannya po perimetru yakogo povinni buli prohoditi 400 metrovi dorizhki zi 112 metrovimi dorizhkami vnutrishnim radiusom pivkola 25 m i shirinoyu dorizhok 14 m Zagalna mistkist tribun dlya glyadachiv 2500 misc pid yakimi buli roztashovani ofisi rozdyagalni medpunkt bari i kafe dzherelo Municipalna kovzanka Municipalna kovzanka yaka bula vidkrita 23 veresnya 1963 roku v sichni 1964 roku stala miscem provedennya chempionatu Yevropi z figurnogo katannya Pid chas Olimpijskih igor tut projshov turnir z hokeyu iz shajboyu Sam zal maye tri golovni elementi kovzanka tribuni a takozh specialni primishennya ofisi rozdyagalni medpunkt bari i kafe trenuvalni zali ta rozdyagalni Zagalna mistkist tribun dlya glyadachiv 2500 misc dlya pochesnih gostej oficijnih osib i presi 700 misc Trasi dlya lizhnih peregoniv Z veresnya 1964 roku do chervnya 1966 roku pidkomisiya z pidgotovki ta organizaciyi zmagan z lizhnogo sportu ta biatlonu yaka vhodila do skladu Mizhnarodnoyi federaciyi lizhnogo sportu pracyuvala nad proyektom i stvorennyam tras dlya provedennya zmagan z lizhnih peregoniv na riznih distanciyah Buli rozrobleni povni profili tras na distanciyi 15 30 50 km ta estafeti 4h10 km Za rezultatami nacionalnih chempionativ Franciyi buli vvedeni zmini v profili tras a same likvidovani dilyanki trasi z obmerzannyam zmineni dilyanki trasi iz znachnimi perepadami visot trasa na 30 km skladalas z troh 10 km kil povnistyu zminena druga chastina trasi na 15 km vstanovleni specialni ogorozhi punkti kontrolyu i medichni punkti na vsih trasah zminena infrastruktura lizhnogo stadionu bilsh zruchno bulo roztashovano informacijne tablo i elektronnij tajmer viznacheni dilyanki startu i finishu pobudovani pishohidni mistki sho viklyuchayut peretin lizhnoyi trasi i dodatkovo ryad specialnih primishen dlya telefonnoyi sistemi peredachi informaciyi z trasi pro rezultati peregoniv i strilb a takozh pokrasheno jogo hudozhnye oformlennya Z travnya 1965 pochalisya budivelni roboti po stvorennyu lizhnoyi trasi dlya distanciyi na 50 km a takozh stadioniv dlya biatlonu i lizhnih peregoniv Vprodovzh lita 1965 roku bula zavershena rozmitka tras dlya lizhnih peregoniv dlya distancij na 15 30 km i dlya provedennya estafeti 4h10km Riznij landshaft dozvolyav zberegti prirodnist trasi Za rezultatami provedennya nacionalnih chempionativ z lizhnogo sportu ta biatlonu buli viyavleni deyaki nedoliki v profili riznih tras u yakih buli zanadto kruti i zatyazhni pidjomi a takozh deyaki z cih dilyanok mali obmerzannya Vlitku 1966 roku buli provedeni roboti z rekonstrukciyi cih tras Ce dozvolilo provesti nacionalni chempionati 1967 roku na yakisnishih trasah lizhnogo sportu i biatlonu Na distanciyah 5 10 15 i 30 km a takozh i estafeti dlya zabezpechennya zmagan u zhinochomu rozryadi buv pokladenij shtuchnij snig a shirina trasi stanovila 2 m Ryad dilyanok na deyakih trasah buv vikoristanij dlya provedennya zmagan na rizni distanciyi Krim togo na vsih trasah buli vstanovleni punkti kontrolyu prohodzhennya trasi i medichni punkti cherez kozhni 5 km a takozh i pishohidni mosti Vse ce v cilomu zabezpechilo maksimalnu bezpeku tras Predstavniki MOK i Mizhnarodnoyi federaciyi lizhnogo sportu u svoyih zvitah dali pozitivni vidguki pro pidgotovku stadioniv i tras do provedennya zmagan pid chas X zimovih Olimpijskih igor Trasa girskolizhnogo sportu Spusk francuzkogo girskolizhnika Zhana Kloda Killi Shamruss 11 lyutogo 1968 Bilshe roku topografi i tehnichnij personal Organizacijnogo komitetu provodili doslidzhennya girskih shiliv na yakih za rozrahunkami organizatoriv X zimovih Olimpijskih igor neobhidno bulo pobuduvati sportivni ob yekti dlya zabezpechennya provedennya zmagan z riznih vidiv sportu Olimpijskoyi programi i zokrema tras girskolizhnogo sportu U lipni 1965 roku pochalisya budivelni roboti bezposeredno na cih shilah 1966 roku pri provedenni nacionalnih chempionativ Franciyi projshli pershi viprobuvannya cih tras Za rezultatami viprobuvan protyagom 1967 roku bula provedena rekonstrukciya deyakih z cih tras Na zaklyuchnomu etapi rekonstrukciyi girskolizhnih tras u period z grudnya 1967 po sichen 1968 roku yaka provodilas u vazhkih klimatichnih umovah silnij viter snigopad hurtovini bulo zalucheno do robit vid 2325 do 10850 lyudej dzherelo Na trasah girskolizhnogo sportu vsi roboti z yihnoyi rekonstrukciyi buli zaversheni do 2 lyutogo 1968 roku Vitrati na provedennya cih robit rekonstrukciya tras ustanovka i kanatnih dorig sklali 4 6 mln frankiv Takim chinom do pochatku Igor v povnomu obsyazi buli vikonani vimogi MOK i Mizhnarodnoyi federaciyi lizhnogo sportu z pidgotovki cih tras Takozh buli vikonani vsi roboti i pidgotovki vsiyeyi infrastrukturi cih ob yektiv v cilomu Ce stosuvalosya i gotelnogo kompleksu ta medichnogo centru ta elementiv sferi obslugovuvannya Vidpovidno do zagalnih vimog pidkomisiyi shodo zabezpechennya zmagan z girskolizhnogo sportu yaka predstavlyaye Mizhnarodnu federaciyu lizhnogo sportu trasi povinni buli mati taki harakteristiki Start 2775 m nad rivnem morya Finish 1860 m nad rivnem morya Perepad visot 915 m Dovzhina trasi 3600 m Kuti nahilu Maksimalnij 48 Serednij 24 Minimalnij 11 Faktichni harakteristiki tras Shvidkisnij spusk choloviki Start 2252 m nad rivnem morya Finish 1412 m nad rivnem morya Perepad visot 840 m Dovzhina trasi 2890 m Kuti nahilu 11 65 Shvidkisnij spusk zhinki Start 2252 m nad rivnem morya Finish 1650 m nad rivnem morya Perepad visot 602 m Dovzhina trasi 2160 m Kuti nahilu 7 57 Slalom choloviki Start 1827 m nad rivnem morya Finish 1650 m nad rivnem morya Perepad visot 177 m Dovzhina trasi 520 m Kuti nahilu 14 60 Slalom zhinki Start 1806 m nad rivnem morya Finish 1650 m nad rivnem morya Perepad visot 156 m Dovzhina trasi 420 m Kuti nahilu 14 60 Maksimalnij 50 Serednij 28 Minimalnij 7 5 Gigantskij slalom choloviki Start 2090 m nad rivnem morya Finish 1650 m nad rivnem morya Perepad visot 440 m Dovzhina trasi 1610 m Kuti nahilu 8 57 Gigantskij slalom zhinki Start 2090 m nad rivnem morya Finish 1650 m nad rivnem morya Perepad visot 440 m Dovzhina trasi 1650 m Kuti nahilu 9 59 Tramplini Pri ocinci landshaftu i harakteristik trampliniv tehnichna komisiya dijshla visnovku pro te sho 70 i 90 metrovij tramplini neobhidno buduvati v 18 20 km vid Grenoblya na riznih shilah v peredgir yah Alp 70 metrovij tramplin Vlitku roku 1965 roku pochalasya robota zi stvorennyu tramplina U rezultati poryad z nim bulo stvoreno 40 metrovij trenuvalnij tramplin zi shtuchnim pokrittyam U sektori galmuvannya buli vstanovleni tribuni dlya glyadachiv rozrahovanih na 40000 cholovik Prirodnij profil pagorba buv duzhe horoshij sho deyakoyu miroyu sprostilo robotu z ustanovki tramplina 1966 roku projshli viprobuvannya tramplina pid chas nacionalnogo chempionatu Franciyi Infrastruktura 70 metrovogo tramplina vklyuchaye v sebe cilij kompleks tehnichnih sporud a same primishennya suddivskoyi kolegiyi yake roztashovane na 22 metrovij visoti obchislyuvalnij centr miscya roztashuvannya predstavnikiv presi centr telefonnogo zv yazku a takozh ob yekti tehnichnogo zabezpechennya signalni vizualna i zvukova sistemi sistema vodopostachannya elektrostanciyi ta in Oskilki pogoda bula duzhe nestijkoyu to z metoyu bezpeki provedennya zmagan zi stribkiv z tramplinu tehnichnij personal zi skladu OKOI ta armijski pidrozdili Brigadi alpijskih vijsk zabezpechili pidviz velikogo obsyagu vid 300 do 1000 kubichnih metriv snigu do tramplina Takim chinom tramplin pidtrimuvavsya u vidminnomu stani i vidpovidno bulo zabezpecheno 350 400 bezpechnih stribkiv shodnya 90 metrovij tramplin Pri rozrobci konstrukciyi 90 metrovogo tramplina buv stvorenij originalnij proyekt yakij v rezultati dozvoliv zavershiti robotu v duzhe stisli termini lipen 1966 sichen 1967 roku i zdati tramplin v ekspluataciyu dlya provedennya viprobuvan Na dilyanci vidrivu vid tramplina bula vstanovleno 7 metrova plita yaka stvoryuvala vrazhennya nevagomosti pidkreslene dovzhinoyu zlotu yaka vpershe z yavilasya na takih ob yektah i mala formu vistupu Vsogo v konstrukciyi tramplina bulo vikoristovuvati 7 platform Visota vezhi dlya pidjomu na tramplin syagala ponad 20 m Zovni sporuda mala vitonchenij viglyad Najvazhcha chastina konstrukciyi vazhila 3 85 tonni a serednya vaga blokiv blizko 2 5 tonn Dlya bezpechnogo dostupu do tribun i vezhi buli zbudovani pidzemni tuneli U period z lipnya 1966 roku po sichen 1967 za lyuboyi pogodi dosh snig silnij viter roboti velisya cilodobovo Za cej chas bulo rozrobleno 300000 m gruntu i bilshe 2000 m snigu dzherelo takozh provodilisya i vibuhovi roboti U period z 15 sichnya do 6 lyutogo 1968 roku bulo provedeno kilka soten kontrolnih stribkiv Viprobuvannya pokazali sho tehnichni harakteristiki vidpovidayut vsim normam yaki pred yavlyayutsya do takih ob yektiv Dalnist stribkiv kolivalasya v diapazoni 95 112 m Dlya pochesnih gostej i roboti predstavnikiv presi na pivdennomu shili tramplina buli vstanovleni specialni tribuni na 2000 misc a dlya glyadachiv na 40000 50000 misc Infrastruktura 90 metrovogo tramplina mala analogichni sporudi 70 metrovogo tramplina Trasa bobsleyu Vlitku 1965 roku OKOI uhvaliv rishennya pobuduvati trasu bobsleyu v peredgir yah Alp za 65 km vid Grenoblya U zhovtni 1966 roku Prezidenti i chleni oznajomilisya i oglyanuli dilyanki miscevosti na yakih prohodilo budivnictvo tras dlya provedennya zmagan z bobsleyu Bulo uhvaleno rishennya desho zminiti profil trasi Budivnictvo trasi trivalo protyagom 1966 1967 rokiv Infrastruktura cogo ob yektu bula analogichnoyu trasi sannogo sportu Uzdovzh trasi buv peredbachenij prohid dlya tehniki i glyadachiv V cilomu za cej period bulo rozrobleno 110000 m gruntu i bilshe 2000 m betonu obrobleno 7000 tonn materialiv 365 opor vagoyu blizko 3 tonn kozhna 6200 elementiv perekrittya sho stanovlyat 420 sekcij tovshina yakih 7 sm a zagalna dovzhina perevishuvala 10 km dzherelo Distanciya trasi mala 4 harakterni dilyanki z 13 virazhami i labirintom Start 2030 m nad rivnem morya Finish 1890 m nad rivnem morya Perepad visot 140 m Dovzhina trasi 1500 m Shirina trasi 4 m Kuti nahilu 5 7 14 2 Radius krivizni virazhiv 24 124 m Na trasi bula peredbachena sistema osvitlennya ta zvukova sistema yaka skladayetsya z 45 dinamikiv Bula vstanovlena i avtonomnij vnutrishnij telefonnij zv yazok yakij z yednuvav 9 neruhomih tochok roztashovanih na virazhah na starti i finishi a takozh v parku pidgotovki bobsleyu Zagalna vartist cih robit sklala 5500000 frankiv Rozmishennya trasi na pivnichnih shilah peredgir yiv Alp zabezpechilo yiyi zahist vid pivdennih vitriv tim samim zberigshi visoku yakist trasi Viprobuvannya trasi projshli pid chas chempionatu svitu z bobsleyu v 1967 roci Trasa sannogo sportu Trasu sannogo sportu pochali buduvati vlitku 1965 roku i zavershili naprikinci 1966 roku Usi proyektni ta budivelni roboti provodilisya pid bezposerednim kerivnictvom Mizhnarodnih nacionalnih sportivnih organizacij ta Organizacijnogo komitetu olimpijskih igor OKOI Cej sportivnij ob yekt mav infrastrukturu yaka vidpovidala vsim suchasnim vimogam Buli primishennya dlya roboti suddivskoyi kolegiyi pidgotovki do startu i vidpochinku sportsmeniv a takozh medichnij punkt a takozh ryad dopomizhnih primishen Na trasi buv zabezpechenij telefonnij zv yazok z 3 kontrolno dispetcherskimi punktami na yakih buli vstanovleni sistemi hronometrazhu prohodzhennya distanciyi U tochkah startu i finishu a takozh na trasi perebuvala specialni svitlova ta zvukova sistema signalizaciyi i sistema osvitlennya Distanciya trasi mala 5 harakternih dilyanok z 6 virazhami i labirintom Start 1110 m nad rivnem morya Finish 1000 m nad rivnem morya Perepad visot 110 m Dovzhina trasi 1000 m Kuti nahilu vid 1 do 18 62 Medali diplomi i znachkiMedali Vpershe v istoriyi Olimpijskih igor bula rozroblena okrema medal dlya kozhnogo vidu sportu Proyekt medali rozrobiv Rodzher Ekskoffon Na licovij storoni medali v centri zobrazhenij snizhnij kristal pid nim 5 olimpijskih kilec i napis francuzkoyu movoyu GRENOBLE 1968 Grenobl 1968 Nizhche tri snizhinki Po kolu napis francuzkoyu movoyu X JEUX OLYMPIQUES D HIVER X Zimovi Olimpijski igri Medal maye specialnij trimach pryamokutnoyi formi cherez yakij protyagnuta kolorova strichka Na zvorotnomu boci zobrazhena piktograma vidu sportu v yakomu rozigrana medal Zalezhno vid vidu sportu zminyuvalosya zobrazhennya na zvorotnomu boci U nizhnij chastini podano nazvu vidu sportu olimpijskoyi programi za peremogu v yakomu priznachalasya nagoroda Taki medali za proyektom Rodzhera Ekskoffona bulo vazhko vigotoviti cherez skladnoshi z nanesennyam piktogrami vidu sportu na zvorotnomu boci medali yaki rozrobiv toj zhe samij hudozhnik Dlya cogo neobhidne bulo vikoristannya fotografichnogo vidtvorennya na stali yaka vitravlyuvalas v kisloti Z cim zavdannyam vporavsya monetnij dvir Parizha Vidpovidno do punktu 43 z Olimpijskih pravil medali dlya pershih i drugih misc buli vigotovleni iz sribla 925 probi Medal dlya pershogo miscya bula pozolochena 6 ma gramami chistogo zolota Diametr medalej sklav 50 mm tovshina 3 mm Strichka Olimpijskih kvitiv prohodila cherez zolote sribne abo bronzove kilce Diplomi Dlya X zimovih Olimpijskih igor bulo rozrobleno dva varianti diploma Pershij variant diploma vruchavsya sportsmenam yaki posili 1 6 miscya v riznih vidah zmagan Na diplomah peremozhciv slova GRENOBLE 1968 X JEUR OLYMPIQUES D HIVER i Olimpijskij deviz Citius Altius Fortius otochuyut emblemu vidtvorenu u polegshenomu vikonanni U centri zolotimi literami napisane slovo DIPLOM Ci diplomi buli nadrukovani na kremovomu paperi cerkovnogo apelyacijnogo sudu rozmirom 440 x 320 mm i buli predstavleni v trubah riznih koloriv z relyefnoyu zolotistoyu emblemoyu Drugij variant diploma yuvilejnij diplom yakij vruchavsya vsim sportsmenam i tim hto brav bezposerednyu uchast v organizaciyi ta provedenni Igor Yuvilejnij diplom vidtvoriv emblemu Igor v originalnih kolorah i buv majzhe takim zhe yak i diplom peremozhciv U zagalnij kilkosti 18000 diplomiv buli nadrukovani na paperi rozmirom 440 x 320 mm i buli vrucheni vsim chinovnikam konkurentam zhurnalistam i uchasnikam H zimovih Olimpijskih igor 1968 Pam yatni medali Dlya X zimovih Olimpijskih igor bula rozroblena pam yatna olimpijska medal Na licovij storoni medali zobrazhenij profil sportsmena Na poverhni medali namalovani stilizovani krizhani uzori Pidpis francuzkoyu movoyu J M COEFFIN Dzh M Koeffin Na zvorotnij storoni zobrazhennya panorami Grenoblya i napis GRENOBLE 1968 X JEUR OLYMPIQUES D HIVER Grenobl 1968 X Zimovi Olimpijski igri a takozh emblema Igor Karbuvannya bronza diametr 65 mm Na rebri napis 1967 BRONZE 1967 bronza Oficijnij znachok Oficijni znachki priznachalisya dlya kilkoh kategorij Golovnim hudozhnim elementom emblemi znachka ye stilizovanij snizhnij kristal obramlenij troma chervonimi troyandami i p yat perepletenih kilec Kompoziciya roztashovana na blakitnomu foni i zovnishnim viglyadom nagaduye poshtovu marku Vona povtoryuyetsya na vsih oficijnih znachkah Vidminnist polyagaye v kolori emali yaka obramlyaye centralnij syuzhet a takozh u formi piktogram Napriklad znachok dlya chleniv delegaciyi maye blakitnu osnovu znachok dlya chleniv suddivskoyi kolegiyi morkv yanogo koloru dlya presi zhovtij Usi varianti znachkiv mayut riznu formu Na zvorotnomu boci znachka napis francuzkoyu movoyu ARTHUS BERTRAND PARIS Artyu Bertran Parizh Rozmir znachka 41 h 37 mm Znachok yakij oznamenovuye H zimovi Olimpijski igri rozroblenij pani Zh M Kuffen Fakelna estafetaEstafeta Pributtya Olimpijskogo vognyu do Parizhu Fakelonosec Alen Mimun Orli Franciya 19 grudnya 1967 9 travnya 1967 roku v Tegerani MOK shvaliv poperednij plan marshrutu fakelnoyi estafeti zaproponovanij Organizacijnim komitetom olimpijskih igor OKOI Ce rishennya bulo duzhe vazhkim oskilki ranishe marshrut fakelnoyi estafeti ne buv nastilki dovgotrivalim bilshe 45 dib 16 grudnya 1967 6 lyutogo 1968 roku a dovzhina sklala bilshe 7300 m Detalnishij plan trasi rozroblyavsya v period z 2 yi polovini travnya do kincya veresnya 1967 roku Pochatok fakelnoyi estafeti buv dramatichnim oskilki yij zagrozhuvala nebezpeka derzhavnogo perevorotu v Greciyi vid 13 grudnya 1967 roku Francuzka delegaciya yaka povinna bula vidbuti do Afin u chetver 14 grudnya zmushena bula vidklasti svij vid yizd do nastupnogo dnya Do skladu delegaciyi vhodili prezident vice prezident kaznachej OKOI i pershij pomichnik mera Grenoblya Dva inshih vice prezidenti takozh vzyali uchast u ceremoniyah zapalennya Olimpijskogo vognyu v Olimpiyi v subotu 16 grudnya 1967 roku Pochalasya fakelna estafeta 16 grudnya 1967 ruhom atletiv z Olimpiyi do Afin 18 grudnya estafeta pribula v Afini O 12 godini 30 hvilin 19 grudnya 1967 roku Olimpijskij vogon buv dostavlenij litakom Boeing 707 aviakompaniyi Air France v aeroport Orli Franciya Na vsij distanciyi bulo peredbacheno 50 zupinok prohodzhennya fakelnoyi estafeti po 170 mistah Po vsij dovzhini trasi 3500 m atleti dolali pishki 1600 m na lizhah 1900 m z vikoristannyam riznih tehnichnih zasobiv litak vertolit avtomobil velosiped choven i akvalang 300 km verhi na konyah Vsogo v estafeti vzyali uchast 5000 sportsmeniv a yihnij eskort sklali 80000 lyudej Na marshruti estafeti bula postijna grupa suprovodu 25 cholovik i 12 mashin Za ciyeyu podiyeyu sposterigali bilshe 2 miljoniv glyadachiv Najprimitnishimi momentami na distanciyi fakelnoyi estafeti buli zupinki na stadioni imeni P yera de Kubertena bilya pam yatnika Nevidomomu soldatu v Olimpijskomu palaci i na ploshi bilya Ratushi Pershoyu zupinkoyu bez podalshogo ruhu estafeti v nichnij chas bula zupinka v Nacionalnomu instituti sportu Najskladnishimi dilyankami na marshruti fakelnoyi estafeti buli dilyanki koli fakelonosci dolali distanciyu pid chas snizhnoyi zametili Skladnim buv i etap koli perenesennya Olimpijskogo fakela provodilos vodolazom v morskomu portu Marselya Najstarishomu fakelonoscevi bulo 75 rokiv a najmolodshomu 7 rokiv Koli fakelna estafeta pribula z Korsiki morskim shlyahom u Tulon to yiyi pributtya vitali sireni vsih sudiv yaki znahodilis v portu i suprovodzhuvalosya eskortom z 1100 sportsmeniv U drugij polovini dnya 6 lyutogo 1968 roku fakelna estafeta pribula do Grenoblya Ostannim fakelonoscem buv francuzkij figurist Vin podolavshi distanciyu v 95 shodinok pidnyavsya do Olimpijskoyi chashi i rivno v 16 godini 10 hvilin zapaliv vogon v Olimpijskij chashi Centralnogo stadionu Grenoblya Presa ta misceve telebachennya pridilili veliku uvagu fakelnij estafeti U riznih periodichnih vidannyah bulo nadrukovano ponad 60000 ryadkiv tekstu i opublikovano 1500 fotografij Trivalist radio i teleperedach perevishuvala 5 godin Fakel Na prohannya predstavnikiv OKOI Grenoblya kilka francuzkih firm zajmalisya rozrobkoyu proyektu fakela postachannyam obladnannya ta gazu dlya zabezpechennya fakelnoyi estafeti bilshe 150 osib tehnichnogo personalu Fakel buv vigotovlenij iz listovoyi midi i mav specialne obramlennya a takozh na nomu mistivsya napis kilcya Grenobl 1968 ta Olimpijski Fakel mav vagu 1 75 kg jogo visota stanovila 70 sm a vaga gazu 280 g sho zabezpechuvalo rezhim jogo bezperervnogo gorinnya bilshe 2 godin Zagalna vitrata paliva sklala 75 tonn Vsogo bulo vigotovleno 33 fakela yaki buli vikoristani pid chas fakelnoyi estafeti na teritoriyi Franciyi dlya povtornogo zapalyuvannya i pid chas periodiv perelotu na litakah i transportuvanni morskim shlyahom a takozh j na inshih etapah Ceremoniya vidkrittyaNa ceremoniyu vidkrittya Olimpijskih igor pribuv prezident Franciyi Sharl de Goll Buv vikonanij derzhavnij gimn Franciyi Marselyeza Pid zvuki triumfalnogo marshu 1500 sportsmeniv iz 50 krayin projshli v paradnih kolonah na choli zi praporonoscyami uzdovzh tribuni dlya pochesnih gostej i vishikuvalisya na majdanchiku vzdovzh tribun Pislya vstupnoyi promovi prezidenta Organizacijnogo komitetu olimpijskih igor OKOI prezident MOK zvernuvsya z prohannyam do prezidenta Franciyi pro vidkrittya Igor Pislya ogoloshennya zroblenogo prezidentom Franciyi vidbulasya peredacha prapora MOK merom Insbruka prezidentu MOK i provedeno jogo pidjom na centralnomu flagshtoku stadionu Zgidno z Olimpijskoyu hartiyeyu Olimpijska klyatva vimovlyayetsya sportsmenom tiyeyi krayini de provodyatsya chergovi Olimpijski igri z tribuni vstanovlenoyi na poli Olimpijskogo stadionu bilya prapora svoyeyi krayini Chest vimoviti Olimpijsku klyatvu buv udostoyenij odin z vidatnih sportsmeniv Na vidkritti cih igor klyatvu vimoviv Leo Lakrua girskolizhnij sport Pochinayuchi z 1968 roku MOK za propoziciyeyu Olimpijskogo komitetu SRSR vklyuchiv v ceremoniyu vidkrittya Olimpijskih igor takozh Olimpijsku klyatvu suddiv yaku pislya Olimpijskoyi klyatvi sportsmeniv vimovlyaye suddya predstavnik tiyeyi krayini de provodyatsya Olimpijski igri Ostannim uchasnikom fakelnoyi estafeti buv francuzkij figurist yakij i zapaliv vogon v Olimpijskij chashi U nebi nad stadionom vikonuyuchi figuri vishogo pilotazhu piloti zobrazili figuru z p yati perepletenih kilec vikoristovuyuchi specialni dimovi shashki odnogo iz simvoliv Olimpijskih igor Krayini uchasniciU X zimovih Olimpijskih igrah 1968 roku vzyali uchast sportsmeni iz 37 krayin Vsogo vzyalo uchast 1158 atletiv iz nih cholovikiv 947 zhinok 211 Bulo rozigrano 35 komplektiv nagorod u 6 vidah sportu Vpershe vzyali uchast u ZOI predstavniki Marokko sportsmeni NDR i FRN yaki skladali u 1956 1964 rokah Ob yednanu nimecku komandu vistupili samostijnimi komandami Yevropa 878 Bolgariya 6 Daniya 3 FRN 75 NDR 57 Finlyandiya 52 Franciya 88 Greciya 3 Islandiya 4 Italiya 47 Yugoslaviya 30 Lihtenshtejn 9 Niderlandi 9 Norvegiya 66 Avstriya 76 Polsha 31 Rumuniya 30 Shveciya 68 Shvejcariya 34 SRSR 86 Ispaniya 18 Chehoslovachchina 48 Ugorshina 10 Velika Britaniya 38 Amerika 174 Argentina 5 Chili 4 Kanada 70 SShA 95 Aziya 95 Indiya 1 Iran 4 Yaponiya 61 Livan 3 Mongoliya 7 Pivdenna Koreya 8 Turechchina 11 Afrika 5 Marokko 5 Okeaniya 9 Avstraliya 3 Nova Zelandiya 6 U duzhkah kilkist sportsmeniv uchasnikiv Kalendar zmagan dzherelo Kalendar X zimovih Olimpijskih igor 1968 Lyutij 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 Ceremoniya vidkrittya Bobslej Biatlon Hokej iz shajboyu Figurne katannya Kovzanyarskij sport Sannij sport Girskolizhnij sport Pivnichni disciplini Ceremoniya zakrittya Lyutij 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 Vruchennya madelejPrograma zmaganBobslej Choloviki Dvomisnij ekipazh Chotirimisnij ekipazh Sannij sport Choloviki Dvomisni sani Odnomisni sani Zhinki Odnomisni sani Girskolizhnij sport Choloviki Shvidkisnij spusk slalom gigantskij slalom Zhinki Shvidkisnij spusk slalom gigantskij slalom Lizhne dvoborstvo Choloviki Peregoni 15 km Tramplin 70 m Lizhni peregoni Choloviki Peregoni 30 km Korotki peregoni 15 km Marafon 50 km Estafeta 4h10 km Zhinki Korotki peregoni 10 km Korotki peregoni 5 km Estafeta 3h5 km Stribki na lizhah z tramplina Choloviki Tramplin 70 m Stribki na lizhah z tramplina Biatlon Choloviki Peregoni 20 km Biatlon Hokej iz shajboyu Choloviki Komandna pershist Kovzanyarskij sport Choloviki Distanciya 10000 m Distanciya 1500 m Distanciya 500 m Distanciya 5000 m Zhinki Distanciya 1000 m Distanciya 1500 m Distanciya 3000 m Distanciya 500 m Figurne katannya Choloviki Odinochne katannya Zhinki Odinochne katannya Miks Sportivni pari primitka vidileni kolorom disciplini vpershe predstavleni na Olimpijskih igrah Medalnij zalikDokladnishe Tablicya medalej zimovih Olimpijskih igor 1968 Dokladnishe Spisok medalistiv zimovih Olimpijskih igor 1968 Najbilshe medalej zavoyuvali sportsmeni Norvegiyi yaki uspishno vistupili v zmagannyah kovzanyariv ta lizhnikiv peregoni i stribki z tramplina Komanda SRSR 74 sportsmena iz 25 mist ta naselenih punktiv 5 soyuznih respublik zavoyuvala na odnu zolotu medal menshe Krashe za inshih vistupili italijski bobsleyisti radyanski biatlonisti i hokeyisti shvedski lizhnici francuzki girskolizhniki i choloviki i zhinki sanochniki z NDR amerikanski figuristi Top 10 neoficijnogo nacionalnogo medalnogo zaliku Misce Krayina Zoloto Sriblo Bronza Zagalom 1 Norvegiya 6 6 2 14 2 SRSR 5 5 3 13 3 Franciya 4 3 2 9 4 Italiya 4 0 0 4 5 Avstriya 3 4 4 11 6 Niderlandi 3 3 3 9 7 Shveciya 3 2 3 8 8 FRN 2 2 3 7 9 SShA 1 5 1 7 10 Finlyandiya 1 2 2 5Rezultati zmaganShvedska lizhnicya Tojni Gustafsson zavoyuvala 2 zoloti ta 1 sribnu medali 1968 Radyanski sportsmeni vistupili nevdalo zdavshi svoyi poziciyi v lizhnomu sporti i shvidkisnomu bigu na kovzanah Yaksho v na poperednih zimovih Olimpijskih igrah 1964 v Insbruku v cih vidah sportu na rahunku komandi bulo 8 zolotih medalej to v Grenobli bulo zavojovano lishe 2 I ce pritomu sho nespodivanu peremogu zdobuv u stribkah z 90 metrovogo tramplina Volodimir Byelousov yakij zumiv v vazhkij borotbi viperediti peremozhcya zmagan na 70 metrovomu tramplini chehoslovackogo sportsmena Yirzhi Rashku Zagalnij uspih u lizhnih gonkah suprovodzhuvav norvezhciv ta shvediv Tridcyatirichna shvedska sportsmenka Tojni Gustafsson yaku ne vidnosili do chisla favoritok zavoyuvala dvi zoloti medali v gonkah na 5 i 10 km Norvezhci vigrali she chotiri zoloti medali v zmagannyah lizhnikiv peregoni na 15 i 50 km u cholovikiv a takozh obidvi estafeti Sensaciyeyu zmagan lizhnikiv stala peremoga na 30 ti km distanciyi italijcya yakij viperediv norvezhcya majzhe na hvilinu Ce bula persha peremoga predstavnika pivdennoyi krayini v lizhnih peregonah U shvidkisnomu bigu na kovzanah slabkij vistup radyanskih sportsmeniv ne zmenshiv supernictva Najgostrisha borotba tochilasya mizh kovzanyarami Niderlandiv Norvegiyi Shveciyi ta Finlyandiyi Niderlandski sportsmeni zavoyuvali 3 zoloti medali predstavniki komandi SShA Norvegiyi Nimechchini Shveciyi ta SRSR po odnij medali Dramatichno sklalisya zmagannya v bobsleyi chetvirka Pislya chotiroh sprob komandi Nimechchini ta Italiyi mali odnakovij rezultat V ostannij p yatij sprobi silnishimi viyavilisya italijci na choli z pilotom Monti dvichi stavav sribnim prizerom 1956 dvichi bronzovim 1964 i lishe v Grenobli zumiv vigrati zolotu medal 1964 roku vin buv nagorodzhenij medallyu Kubertena za visoki sportivni yakosti U zhinochomu odinochnomu katanni bliskuchu peremogu zdobula koroleva lodu Peggi Fleming U parnomu figurnomu katanni na kovzanah vdruge pospil peremozhcyami stali ta Yih golovnimi supernikami na cih zmagannyah buli inshi radyanski sportsmeni ta yaki zdobuli sribni medali Uspishno vistupili takozh biatlonisti SRSR zolota medal v estafeti 4h7 5 km i sribna Oleksandr Tihonov u gonci na 20 km Popri porazku v matchi z chehoslovackoyu komandoyu 4 5 hokeyisti SRSR zumili zdobuli zoloti medali peregravshi inshih supernikiv U zmagannyah na odnomisnih sanyah sered zhinok pershe misce viborola italijka Medal yij distalasya tomu sho 3 providni sanochnici z komandi NDR buli diskvalifikovani za nezakonne nagrivannya poloziv Ceremoniya zakrittyaNa ceremoniyi zakrittya buv prisutnij prem yer ministr Franciyi Zhorzh Pompidu delegaciya MOK na choli z prezidentom predstavniki Mizhnarodnih sportivnih organizacij ta bagato inshih oficijnih osib predstavnikiv presi i glyadachiv Sportsmeni Franciyi krayini organizatora Igor pokazavshi visoki rezultati pid chas zmagan 9 medalej z nih 4 zoloti zavoyuvali tretye misce pislya Norvegiyi ta SRSR providnih krayin na zimovih Olimpijskih igrah Na ceremoniyi zakrittya X zimovih Olimpijskih igor bula mala Olimpijska chasha v yakij goriv Olimpijskij vogon Ce nadavalo oficijnij ceremoniyi emocijnishij radisnij harakter yiyi provedennya Na flagshtokah centralnoyi areni buli pidnyati derzhavni prapori Franciyi i Yaponiyi pislya chogo vikonuvalisya derzhavni gimni cih krayin Prezident MOK vistupiv z urochistoyu promovoyu v yakij podyakuvav prezidentu Franciyi predstavnikam NOK ta Organizacijnomu komitetu a takozh vladi Grenoblya za visoku organizaciyu Olimpijskih igor a potim ogolosiv pro zakrittya Olimpijskih igor Estafeta bula peredana Yaponiyi krayini organizatoru XI zimovih Olimpijskih Igor 1972 roku PrimitkiIOC 24 kvitnya 2018 Olympics com angl Arhiv originalu za 24 travnya 2021 Procitovano 24 travnya 2021 olimp history ru Arhiv originalu za 4 lyutogo 2022 Procitovano 4 lyutogo 2022 Olympic org Arhiv originalu za 19 zhovtnya 2011 Procitovano 21 zhovtyan 2011 angl Olympic org Arhiv originalu za 8 bereznya 2016 Procitovano 21 zhovtyan 2011 angl Grenoble 1968 Collection Mascot Olympic org Arhiv originalu za 21 chervnya 2013 Procitovano 21 zhovtnya 2011 angl Bulatova Mariya 2021 Olimpijskij ruh istoriya i suchasnist Kiyiv NOK Ukrayini ISBN 978 966 2419 37 5 Olympic org Arhiv originalu za 21 zhovtnya 2011 Procitovano 22 zhovtyan 2011 angl Centre d Etudes Olympiques Torches et relais de la flamme des Jeux Olympiques d hiver d Oslo 1952 a PyeongChang 2018 24 travnya 2021 u Wayback Machine Comite international olympique 2017 87 p p 23 27 www ginsteve visiterhonealpesisere com fr Arhiv originalu za 4 lyutogo 2022 Procitovano 4 lyutogo 2022 www filmothek bundesarchiv de Arhiv originalu za 4 lyutogo 2022 Procitovano 4 lyutogo 2022 M M Bulatova Enciklopediya olimpijskogo sportu v zapitannyah i vidpovidyah 1 lyutogo 2022 u Wayback Machine K Olimpijska literatura 2009 s 303 LiteraturaShtejnbah V L Bolshaya olimpijskaya enciklopediya V 2 t M Olimpiya Press 2006 Volker Kluge Olympische Winterspiele Die Chronik Berlin Sportverlag 1999 ISBN 3 328 00831 4 Harry Valerien Christian Zentner Olympia 68 Die Jugend der Welt in Grenoble und Mexico City Munchen Sudwest Verlag 1968 PosilannyaVikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Zimovi Olimpijski igri 1968 Zimovi Olimpijski igri 1968 21 zhovtnya 2011 u Wayback Machine na sajti MOK angl angl Igri 1968 na sports reference 17 kvitnya 2020 u Wayback Machine angl Cya stattya nalezhit do dobrih statej ukrayinskoyi Vikipediyi