Джуліус Ньєрере (англ. Julius Kambarage Nyerere; 13 квітня 1922 — 14 жовтня 1999) — танзанійський політичний діяч, антиколоніальний активіст, перший прем'єр міністр (1961—1962) та перший президент (1963—1964) Танганьїки, перший президент Танзанії (1961—1985).
Джуліус Ньєрере | |
---|---|
суах. Julius Kambarage Nyerere | |
![]() | |
Народився | 13 квітня 1922[4][3][…] d, Танганьїка, Британська імперія |
Помер | 14 жовтня 1999[1][2][…] (77 років) Лондон, Англія ·лейкоз |
Поховання | d і Регіон Мара |
Країна | ![]() |
Діяльність | мовознавець, політик, перекладач, письменник, вихователь, педагог |
Alma mater | Університет Макерере (1947), Единбурзький університет (1952) і Університет Форт-Гейр |
Знання мов | англійська[1] і суахілі[1] |
Учасник | Угандійсько-танзанійська війна |
Напрямок | d |
Magnum opus | Арушська декларація |
Посада | Президент Танзанії[d], d, d, d і d |
Партія | d (1977) і Чама Ча Мапіндузі (1999) |
Конфесія | католицтво |
Родичі | d |
У шлюбі з | d |
Нагороди | |
|
Народився в Танганьїці в родині Ньєрере Буріто (1860—1942), вождя Занакі, також відомий як Мваліму (мовою кісуахілі — вчитель). Ньєрере називали також батьком нації — Baba wa Taifa.
1961 року Ньєрере став першим прем'єр-міністром Танганьїки, а після здобуття незалежності в 1962 році, першим президентом країни. В 1964 році, Танганьїка об'єдналась із Занзібаром і змінила назву на Танзанію. У 1965 році, на однопартійних виборах Ньєрере повернувся до влади, і через два роки він видав Декларацію Аруша, в якій виклав соціалістичну концепцію уджама, яка стала домінувати в його політиці.
Африканський націоналіст і африканський соціаліст, пропагував концепт політичної філософії, відомий як «соціалізм Уджамаа». Голова партій Національна спілка африканців Танганьїки (TANU; з 1954) і Чама Ча Мапіндузі (Революційна партія; з 1977).
Ньєрере пішов у відставку в 1985 році, але залишився на посаді голови Чама Ча Мапіндузі. Помер від лейкемії в Лондоні в 1999 році. Лауреат Міжнародної Ленінської премії (1987) та Премії Нансена (1983). У жовтні 2009 року був нагороджений званням «Світовий Герой з соціальної справедливості» Генеральної Асамблеї ООН.
Раннє життя
Дитинство: 1922—1934
Джуліус Камбараге Ньєрере народився 13 квітня 1922 року в тодішній тоді британській колонії Танганьїка, регіон Мара, село Бутіама (на східному березі озера Вікторія), етнічна територія невеликої народності . Батька Джуліуса звали Буріто. Він був місцевим племінним вождем, мав 26 дітей від 22 дружин. Мати Джуліуса звали Мугая Нянг'омбе, була п'ятою жінкою Буріто.
При народженні Ньєрере було присвоєно особисте ім'я «Мугенді» (що означало «Ходак» із мови Занакі), але воно незабаром було змінено на «Камбараж», ім'я жіночого дощового духу, за порадою місцевого віщуна.
Ньєрер був вихований у політеїстичній системі вірувань Занакі і жив у будинку своєї матері, допомагаючи по господарству. У ранньому віці Джуліус зазнав традиційного обряду обрізання Занакі.
Раннє навчання: 1934—1942
Усі здібні діти вождя отримали порівняно якісну в Африці освіту. Це підтримувала британська колоніальна адміністрація, яка заохочувала освіту синів вождів, вважаючи, що це допоможе увічненню системи вождів і запобігатиме розвитку окремої освіченої корінної еліти, що може кинути виклик колоніальному правлінню.
З-поміж усіх дітей Буріто, особливо виділявся Джуліус. За бажанням батька, Ньєрере розпочав освіту в Школі управління адміністрацією в місті Місвенж, Мусома, в лютому 1934 року. Джуліус уникав занять спортом і вважав за краще читати книжки у вільний час.
У школі Ньєрер почав захоплюватися римо-католицизмом, хоча спочатку був стурбований відмовою шанувати традиційних богів Занакі. Початкову освіту завершив у 1936 році з найвищими іспитовими балами у провінції Озера та Західній провінції Танганьїки.
Далі Джуліус продовжив навчання в середній школі в Таборі. Там він створив організацію хлопців-скаутів, також покращував свої знання з англійської. Вчителі рекомендували Ньєрере на посаду головного префекта школи, проте директор наклав вето, адже вважав хлопця «занадто добрим» для цієї посади. Відповідно до звичаю Занакі, Ньєрер уклав шлюб з дівчиною на ім'я Магорі Ватіха, якій тоді було лише три-чотири роки, але її обрав батько. У той час вони продовжували жити окремо.
У березні 1942 року під час останнього року навчання в Таборі помер батько Джуліса. Тоді хлопець прийняв католицизм; при хрещенні він прийняв ім'я «Юлій», хоча згодом заявляв, що дивакуватим є те, що католики під час хрещення повинні обирати неплемінне ім'я.
Коледж Макерере, Уганда: 1943—1947
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekJsTDFOelpYUmxibVJsYTJWeWIxOU5ZV3RsY21WeVpTNXFjR2N2TWpJd2NIZ3RVM05sZEdWdVpHVnJaWEp2WDAxaGEyVnlaWEpsTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
У жовтні 1942 року Ньєрере закінчив середню освіту і вирішив навчатися в коледжі Макірере в столиці Уганди Кампала. У Макерере він навчався поряд з багатьма найталановитішими учнями Східної Африки. Проте Джуліус мало часу спілкувався з іншими, замість цього зосереджувався на читанні. Він обрав курси з хімії, біології, латинської та грецької мов; також, вже як католик, вивчав папські енцикліки і читав роботи католицьких філософів Жака Маритена і британця-ліберала Джона Стюарта Мілла. Ньєрер створив відділення Католицької Акції в університеті та став активним членом місцевого Товариства дебатів.
У липні 1943 року Джуліус написав листа до англомовної газети . У листі він висвітлював проблему Другої світової війни і стверджував, що капіталізм чужий Африці і що континент повинен перейти до «африканського соціалізму»; за його словами, «африканець за своєю природою є соціалістичною істотою». Дослідники стверджують, що лист є певним позначенням початку політичного дозрівання Джуліуса. У 1947 Джуліус закінчує коледж з відзнакою.
Раннє викладання: 1947—1949
Закінчивши коледж, Ньєрере повернувся додому, щоб побудувати будинок для своєї матері-вдови. Йому пропонували викладацькі посади як у державній школі хлопців Табора, так і у школі Святої Марії. Джуліус обрав останню, незважаючи на нижчу заробітну плату. Він брав участь у публічній дискусії з двома вчителями з школи хлопців Табора, в якій він виступав проти твердження, що «Африка виграла більше, ніж Європа, з часів поділу Африки»; після перемоги в дебатах йому заборонили повертатися до школи.
Джуліус також давав безкоштовні уроки англійської мови для старших місцевих жителів. Він працював і урядовим інспектором цін: заходив в магазини, щоб перевірити, за що вони стягують плату. Пропрацював недовго, адже звільнився після того, як влада проігнорувала його повідомлення про помилкове ціноутворення. Жінку, з якою Джуліус мав одружитися, Магорі Ватіху, було відправлено жити з ним для здобуття початкової освіти, але він посилав її жити з матір'ю. Натомість він почав залицятися до Марії Габріель, вчительки початкової школи в Мусомі. Хоч вона і була з племені Сімбіті, вона доєдналася до Джуліуса та побожного католицизму. Він запропонував їй одружитися, і вони неофіційно заручилися на Різдво 1948 року.
У Таборі він активізував свою політичну діяльність, приєднавшись до місцевої гілки Африканської асоціації Танганьїки (TAA) і ставши її скарбником. У квітні 1946 року він взяв участь у конференції організації в Дар-ес-Салаамі, де ТАА офіційно заявила про прихильність незалежності Танганьїки. Джуліус працював над переписом конституції ТАА.
Директор школи та ірландський священник, отець Річард Уолш, закликав Ньєрере розглянути можливість додаткової освіти у Сполученому Королівстві. Уолш переконав Ньєрера скласти атестаційний звіт Лондонського університету. Джуліус подав заявку на фінансування з колоніальної схеми розвитку та добробуту і з другої спроби у 1949 році отримав грант. Він погодився вчитися за кордоном, хоча висловив певне небажання, оскільки це означало, що він більше не зможе забезпечити свою матір та братів і сестер.
Единбурзький університет: 1949—1952
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekEzTDA5c1pGOURiMnhzWldkbEpUSkRYMVZ1YVhabGNuTnBkSGxmYjJaZlJXUnBibUoxY21kb1h5VXlPREkwT1RJek1UY3hOVGN3SlRJNUxtcHdaeTh5TWpCd2VDMVBiR1JmUTI5c2JHVm5aU1V5UTE5VmJtbDJaWEp6YVhSNVgyOW1YMFZrYVc1aWRYSm5hRjhsTWpneU5Ea3lNekUzTVRVM01DVXlPUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
У квітні 1949 року Ньєрере перелетів із Дар-ес-Салаама до Единбурга. Там він розпочав короткий курс хімії, фізики та англійської мови. У жовтні 1949 його прийняли на ступінь магістра мистецтв на факультет мистецтв університету Единбурга.
У 1949 році Ньєрере був одним із лише двох темношкірих студентів з британських східно-африканських територій, які навчаються в Шотландії. Під час навчання Ньєрере пройшов курси англійської літератури, політичної економії, соціальної антропології, економічної історії, британської історії, конституційного права та моральної філософії.
У Великій Британії Ньєрере близько познайомився з соціалістичними ідеями і принципами фабіанства, захопився марксизмом і став послідовним противником будь-яких форм расової дискримінації.
Ньєрере познайомився з багатьма друзями в Единбурзі, там і сформував свою віру в рівність рас. Також він підтримував матеріально свою сім'ю в Танганьїці. У 1951 року він написав статтю для журналу The Student, в якій розкритикував плани щодо включення Танганьїки до Федерації Родезії та Нясаланда. У липні 1952 року Ньєрере закінчив університет із звичайною ступенем магістра мистецтв і продовжив свою педагогічну діяльність на батьківщині.
Політичний активізм
Заснування Африканського національного союзу Танганьїки: 1952—1955
Повернувшись на землі Занакі, Джуліус побудував для себе та своєї нареченої Марії будинок; вони одружилися 24 січня 1953 року. Незабаром вони переїхали до Пугу, ближче до Дар-ес-Салаама, коли Ньєрера був найнятий для викладання історії в коледжі Святого Франциска. У 1953 році пара народила свою першу дитину — Ендрю.
Ньєрере все активніше займався політикою; у квітні 1953 року його обрали президентом Африканської асоціації Танганьїки (ТАА). На його можливість зайняти посаду вплинули його хороші ораторські здібності та те, що він був Занакі; якби він походив з однієї з великих етнічних груп, він, можливо, зіткнувся з більшою опозицією з боку членів суперницьких племен.
За Ньєрере ТАА набирала все більш політичного виміру, присвяченого прагненню незалежності Танганьїки від Британської імперії.
7 липня 1954 року Ньєрере за підтримки Оскара Камбони перетворив TAA на нову політичну партію — Танганьїцький африканський національний союз (TANU). Губернатор колонії призначив Ньєрере на вакантну посаду законодавчої ради. Перша його промова на законодавчій раді розглядала потребу в більшій кількості шкіл у країні.
На засіданнях TANU Ньєрере наполягав на необхідності незалежності Танганьїки, але стверджував, що європейська та азійська меншини не будуть прогнані після незалежності. Він дуже захоплювався індійським лідером незалежності Махатмою Ганді і схвалював його підхід до досягнення незалежності шляхом ненасильницького протесту. Колоніальний уряд уважно стежив за його діяльністю; уряд побоювався, що Ньєрере буде розпалювати насильницький антиколоніальний бунт, подібний повстанню Мау Мау у сусідній Кенії.
У серпні 1954 року ООН надіслала місію до Танганьїки, яка згодом опублікувала звіт, в якому рекомендувала 20-25-річний графік для досягнення незалежності колонії. ООН мав намір обговорити це питання на Раді з Опіки в Нью-Йорку, а TANU направила Ньєрере як представника. Там Ньєрере заявив, що «з допомогою міжнародної спільноти та Британського адміністративного управління, ми би керували собою задовго до 20-25 років». Це здавалося дуже амбітним для всіх у той час.
До кінця 1950-х років TANU розширила свій вплив на всю країну і отримала значну підтримку. У 1955 році в TANU було 100 000 членів, які до 1957 року зросли до 500 000.
Тур по Танганьїці: 1955—1959
Ньєрере повернувся в Дар-ес-Салам у жовтні 1955 року. З тих пір він гастролював по країні майже постійно. Британський колоніальний губернатор Танганьїки Едвард Твінінг відчував неприязнь до Ньєрере, вважаючи його расовим діячем, який хотів накласти корінне панування над європейськими та південноазійськими меншинами. У грудні 1955 року Твінінг створив «багаторасову» об'єднану партію Танганьїки (UTP) для боротьби з африканським націоналістичним посланням TANU. Проте, Ньєрере заявив, що «ми боремося проти колоніалізму, а не проти білих». Ньєрере закликав членів партії уникати участі в насильстві. Він також піддав критиці двох окружних комісарів країни, звинувачуючи їх у спробі підірвати діяльність TANU. У відповідь уряд порушив три кримінальні справи за наклеп. Суд тривав майже три місяці. Ньєрере був визнаний винним, і заплатив штраф у розмірі 150 фунтів стерлінгів.
Твінінг оголосив, що вибори до нової законодавчої ради відбудуться на початку 1958 року. Вони будуть організовані в близько десяти округах, де будуть обрані по троє членів ради: одного корінного африканця, одного європейця та одного азійця. Це означало, що три етнічні блоки отримають рівноправне представництво, незважаючи на те, що корінні африканці становлять понад 98 % населення країни. Більшість керівництва TANU вважали, що вибори потрібно бойкотувати. Ньєрере ж не погодився. На його думку, TANU повинна брати участь і прагнути забезпечити більшість представників для просування своїх політичних важелів. Якщо вони утримаються, UTP виграє вибори, а TANU змушена буде діяти повністю поза урядом. Це затримає процес здобуття незалежності. На конференції в січні 1958 року в Таборі Ньєрер переконав TANU брати участь у виборах. Згодом TANU виграла кожне оспорюване місце. Ньєрере також був обраний.
Правління TANU в уряді: 1959—1961
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlF5TDFSb1pWOU9ZWFJwYjI1aGJGOUJjbU5vYVhabGMxOVZTMTh0WDBOUFh6RXdOamt0TVRZMkxUSXhMbXB3Wnk4eU1qQndlQzFVYUdWZlRtRjBhVzl1WVd4ZlFYSmphR2wyWlhOZlZVdGZMVjlEVDE4eE1EWTVMVEUyTmkweU1TNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
У березні 1959 року новий британський губернатор Танганьїки надав TANU п'ять із дванадцяти міністерських посад. Тернбулл був готовий сприймати мирний перехід до незалежності. У 1960 році Ньєрере відвідав конференцію незалежних африканських держав в Аддіс-Абебі, Ефіопія, на якій представив документ, що закликає утворити Східноафриканську федерацію. На його думку, Кенія, Уганда і Танганьїка могли б об'єднатись у федерацію. Тим часом TANU зростала і станом на 1960 року налічувала понад мільйон членів.
На загальних виборах у серпні 1960 р. TANU виграла 70 з 71 наявних місць. Як лідер TANU, Ньєрере був покликаний сформувати новий уряд і сам став прем'єр міністром. Того року прем'єр-міністр Великої Британії Гарольд Макміллан виступив із промовою «Вітер змін», вказуючи на готовність Британії розібрати імперію в Африці. У березні 1961 року в Дар-ес-Салаамі була проведена конституційна конференція для визначення природи незалежної конституції. Ньєрере поступився перед колоніальною владою і погодився, що після здобуття незалежності Танганьїка збереже британську королеву Єлизавету II на посаді глави держави протягом року, перш ніж стати республікою. У травні Танганьїка домоглася самоврядування.
Одним із перших дій Ньєрере було припинення поставок робітників Танганьїки на південноафриканські золоті копальні. Хоча це призвело до втрати Танганьїки близько 500 000 фунтів на рік, Ньєрере вважав це необхідним кроком для висловлення протистояння системі апартеїду та расової сегрегації у ПАР.
Прем'єрство та президентство Танганьїки
Прем'єрство Танганьїки: 1961—1962
9 грудня 1961 року Танганьїка здобула незалежність. Незабаром був представлений закон, який обмежував громадянство корінних африканців; Ньєрере виступив проти законопроєкту, порівнюючи його з ідеями Адольфа Гітлера та Хендріка Вервоерда, і погрожував подати у відставку, якщо Асамблея його ухвалить. Через шість тижнів після здобуття незалежності Ньєрере подав у відставку з посади прем'єр-міністра, Він мав намір зосередитись на реструктуризації TANU та намагався розробити власний зразок демократії. Він призначив близького політичного союзника Рашиді Кававу новим прем'єр-міністром. Він гастролював по країні, виступаючи з промовами в містах і селах, де наголошував на необхідності самостійності та наполегливій праці. У 1962 році його альма-матер в Единбурзі нагородила Ньєрера почесним ступенем доктора юридичних наук.
Під час першого року незалежності Танганьїки уряд зосередився на внутрішніх проблемах. У рамках урядової програми самодопомоги сільським жителям, уряд пропонував присвячувати один день на тиждень громадському проєкту, наприклад, будівництву доріг, колодязів, шкіл та лікарень. У лютому 1962 році уряд заявив про бажання перетворити розповсюджену систему вільної власності на землю в систему оренди. Ньєрере написав статтю «Ujamaa» («Сімейство»), в якій пояснив та оцінив цю політику; у цій статті він висловив багато своїх ідей щодо африканського соціалізму. Для Ньєрере, концепт сімейства міг забезпечити «національну етику», що відрізнялася від колоніальної епохи і допомогла б утвердити незалежний курс Танганьїки.
Уряд продовжував «африканську» державну службу, звільняючи білих британських державних службовців та призначаючи на їх місце корінних африканців. Ньєрере визнав, що такі позитивні дії є дискримінаційними щодо білих та азійських громадян, але стверджував, що тимчасово необхідно усунути дисбаланс, викликаний колоніалізмом. До кінця 1963 року близько половини вищих і середніх посад на державній службі займали корінні африканці. У наступному році кілька британців, звинувачених у расизмі, були депортовані.
Уряд розробив плани створити нову конституцію, яка б перетворила Танганьїку з монархії з Британською королевою як її главою держави в республіку з обраним президентом на посаді глави держави. У листопаді 1962 року Ньєрере отримав 98,1 % голосів і був обраний президентом Танганьїки. Після виборів Ньєрере оголосив, що Національний виконавчий комітет TANU підтримав прохання національної конференції партії розширити членство на всіх корінних громадян Танганьїки. Але Ньєрере заявляв, що він вітає білих та азійських членів до TANU, щоб протистояти потенційним расовим обуренням цих меншин. Ньєрере вважав важливим побудову «національної свідомості».
Президентство Танганьїки: 1962—1964
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlk1TDFCeVpYTnBaR1Z1ZEY5S2IyaHVYMFl1WDB0bGJtNWxaSGxmVFdWbGRITmZkMmwwYUY5S2RXeHBkWE5mUzJGdFltRnlZV2RsWDA1NVpYSmxjbVVsTWtOZlVISnBiV1ZmVFdsdWFYTjBaWEpmYjJaZlZHRnVaMkZ1ZVdscllWOGxNamd3TVNVeU9TNXFjR2N2TWpJd2NIZ3RVSEpsYzJsa1pXNTBYMHB2YUc1ZlJpNWZTMlZ1Ym1Wa2VWOU5aV1YwYzE5M2FYUm9YMHAxYkdsMWMxOUxZVzFpWVhKaFoyVmZUbmxsY21WeVpTVXlRMTlRY21sdFpWOU5hVzVwYzNSbGNsOXZabDlVWVc1bllXNTVhV3RoWHlVeU9EQXhKVEk1TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
9 грудня 1962 року, через рік після здобуття незалежності, Танганьїка стала республікою. Ньєрере переїхав до Державного будинку в Дар-ес-Салаамі. Джуліус призначив Кававу своїм віце-президентом. Він здійснив офіційні візити до Західної Німеччини, США, Канади, Алжиру, Скандинавії, Гвінеї та Нігерії. У США він зустрівся з президентом Джоном Ф. Кеннеді, і хоча вони особисто сподобалися один одному, Ньєрере не зміг переконати Кеннеді посилити свою позицію щодо апартеїду в Південній Африці.
Перші роки президентства в Ньєрері були в основному зайняті африканськими справами. У лютому 1963 року він взяв участь у конференції «Афро-азійська солідарність», де він наводив недавню конголезьку ситуацію як приклад неоколоніалізму. У травні він відвідав засновницьку сесію Організації африканського єднання в Аддіс-Абебі в Ефіопії, там повторивши що справжня принизлива правда полягає в тому, що Африка не вільна; і тому Африка повинна вживати необхідних заходів для колективного звільнення.
Ньєрєре підтримав ідею об'єднання Африки як єдиної держави, хоча він не погодився з думкою президента Гани Кваме Нкрума, що цього можна досягти швидко. Натомість Ньєрере наголосив на ідеї формування регіональних конфедерацій як короткострокових кроків до можливого об'єднання континенту. Дотримуючись цих ідеалів, у червні 1963 року Ньєрере зустрівся з президентом Кенії Джомо Кеньятта та президентом Уганди Мілтоном Оботе в Найробі, де вони домовились до кінця року об'єднати свої країни до єдиної Східноафриканської федерації. Це, однак, ніколи не здійснилося. Натомість Східноафриканське співтовариство було створене в 1967 році для сприяння деякій співпраці між трьома країнами.
Обличчя заколоту
У січні 1964 року Ньєрере закінчив позитивну дискримінацію щодо роботи на державній службі. Вважаючи, що колоніальний дисбаланс був виправлений, він заявив: «було б неправильним, щоб ми продовжували розрізняти громадян Танганьїки за будь-якими ознаками, окрім характеру та здатності виконувати конкретні завдання».
Багато профспілкових діячів заперечували припинення політики, і це стало каталізатором заколоту армії. 20 січня 1964 року невелика група солдатів у Першому батальйоні розпочала повстання, вимагаючи підвищення зарплати і звільнення білих офіцерів. Повстанці покинули казарму Коліто і увійшли в Дар-ес-Салам, де захопили Державний дім. Ньєрере врятувався, два дні переховувався у римо-католицькій місії. Повстанці захопили вищого урядового діяча Оскара Камбона. Вони змусили його звільнити всіх білих офіцерів та призначити корінного головою стрільби Танганьїки. Другий батальйон в Таборі також вчинив повстання, і корінного Мрішо Саракік'я призначили керівником батальйону. Погодившись на багато їхніх вимог, Камбона переконав повстанців Першого батальйону повернутися до своїх казарм. Подібні ще менші заколоти спалахнули в Кенії та Уганді.
22 січня 1964 року Ньєрере вийшов з укриття; наступного дня він дав прес-конференцію, в якій заявив, що репутація Танганьїки була пошкоджена повстанням. Через два дні він попросив британську військову допомогу, яку було надано. 60 британських морських командос прибули вертольотом до міста, де вони приземлилися поруч із казармою Коліто; заколотники незабаром здалися. На хвилі заколоту Ньєрере розпустив Перший батальйон і звільнив сотні солдатів з Другого батальйону. Він засудив ватажків заколоту за спробу «залякати нашу націю в рушниці», і чотирнадцятьом з них було призначено покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 15 років.
Ньєрере пов'язував заколот з тим, що його уряд не встиг зробити достатньо, аби змінити армію ще з колоніальних часів. Визнаючи деякі вимоги повстанців, він призначив Саракік'я новим командувачем армії і підвищив заробітну плату військ. Після заколоту уряд Нієрера все більше зосереджувався на безпеці, вкладаючи персонал TANU в армію, а також в державну промисловість, щоб закріпити партійний контроль у всій країні.
Президентство Танзанії
Об'єднання із Занзібаром: 1964
Після революції у Занзібарі, Абейд Каруме оголосив себе президентом однопартійної держави і почав перерозподіляти землі, що належать арабським землям, серед селян Африки. Сотні арабів та індіанців покинули Занзібар. Західні держави неохоче визнавали уряд Каруме, тоді як Радянський Союз, Східний блок та Китайська Народна Республіка швидко зробили це і запропонували країні допомогу. Ньєрере був розлючений на цю західну відповідь, а також на ширше нездатність Заходу зрозуміти, чому в першу чергу Занзібар повстав.
У квітні 1964 року Ньєрере відвідав Каруме; наступного дня вони оголосили про політичне об'єднання Танганьїки та Занзібару. Ньєрере подав це як відповідь на загальноафриканську ідеологію. «Єдність на нашому континенті не повинна приїжджати через Москву чи Вашингтон».
Тимчасова конституція Об'єднаної Республіки Танганьїки та Занзібару представила Ньєрере президентом країни, Каруме — першим віце-президентом, а Рашиді Кавава — другим віце-президентом. У жовтні уряд оголосив змінену назви країни — Об'єднана Республіка Танзанія.
Не було негайних змін у структурі уряду Занзібару. Занзібар складав лише 350 тисяч з 13 мільйонів населення Танзанії. Каруме був хаотичним і непередбачуваним. Ньєрере терпів його заради єдності Танзанії. Одного разу у серпні 1969 року влада Занзібару заарештувала 14 чоловіків, яких звинувачували у державному перевороті. Всупереч намірам Нієрера арештованих чоловіків судили таємно, а чотирьох із них таємно стратили. У квітні 1972 року Каруме було вбито чотирма артилеристами.
Внутрішні та зовнішні зносини: 1964—1966
У вересні 1965 року в Танзанії відбулися президентські вибори. Ньєрере отримав майже 97 % підтримки. Танзанія зазнала швидкого зростання населення; перепис у грудні 1967 р. показав на 35 % приріст населення з 1957 р. Зростаюча кількість дітей ускладнила прагнення уряду до загальної початкової освіти. Помітивши, що невеликий сектор населення зміг досягти високого рівня освіти, уряд був занепокоєний, що вони сформують певну елітарну групу.
Західні держави закликали Ньєрере не приймати підтримку з боку Китаю, яким керував Мао Цзедун, але у серпні 1964 році Ньєрере дозволив сімом китайським інструкторам та чотирьом перекладачам працювати з його армією протягом півроку. У наступні роки Китай став головним бенефіціаром зовнішніх відносин Танзанії.
У лютому 1965 р. Ньєрере здійснив восьмиденний державний візит до Китаю, висловивши думку, що їх соціально-економічні проєкти щодо просування аграрної країни до соціалізму мають велике значення для Танзанії. Ньєрере був захоплений Китаєм Мао, оскільки він підтримував егалітарні цінності, які він поділяв; він також був натхненний акцентом уряду на економності та економіці. У червні прем'єр-міністр Китаю Чжоу Енлай відвідав Дар-ес-Салам. Китай надав Танзанії мільйони фунтів позик і грантів, а також інвестував у цілий ряд проєктів.
Незважаючи на те, що Східноафриканська федерація, яку бажав Нієрер, не змогла створитися, він все ще прагнув до більшої інтеграції між Танзанією, Угандою та Кенією. Також Танзанія Ньєрере вітала різні визвольні угруповання з півдня Африки, які проводили операції, спрямовані на повалення колоніальних урядів та влади білих меншин.
Уряд Ньєрера мав теплі відносини із сусіднім урядом Замбії Кеннета Каунде, та неприязні стосунки з Малаві, лідер якого Гандінгс Банда звинуватив танзанійців у підтримці урядових опозиційних міністрів. Ньєрере рішуче не схвалював співпрацю Банди з португальськими колоніальними урядами в Анголі та Мозамбіку та урядами білої меншини Родезії та Південної Африки. У 1967 році уряд Нієрера вперше признав визнання нещодавно оголошеної Республіки Біафра, що відійшла від Нігерії. Хоча три інші африканські держави слідували за цим, це ставило Ньєрере в протиріччя з більшістю інших африканських націоналістів.
При незалежності Танганьїка вступила до Британської Співдружності. Але у вересні 1965 року Ньєрере погрожував вийти зі складу Співдружності, якщо уряд Великої Британії вестиме переговори про незалежність Родезії з урядом білої меншості Ієна Сміта, а не з представниками чорної більшості країни. Коли у листопаді уряд Сміта в односторонньому порядку проголосив незалежність, Ньєрер вимагав від англійців негайно вжити заходів щодо їх припинення. Велика Британія цього не зробила, і у грудні Танзанія розірвала з ними дипломатичні відносини. Це призвело до втрати англійської допомоги, але Ньєрер вважав за необхідне продемонструвати, що африканці стоять за їх словом. Він підкреслив, що британські танзанійці залишаються бажаними в країні і що насильство щодо них не буде терпіти. Незважаючи на припинення дипломатичних контактів, Танзанія співпрацювала з Великою Британією в авіаперевезенні екстрених поставок нафти.
Відносини також були напруженими із США. У листопаді 1964 року Камбона публічно оголосив про виявлення доказів американсько-португальської змови щодо вторгнення в Танзанію. Докази, які складалися з трьох фотостатистичних документів, були позначені підробкою Посольства США, і Нієрере визнав, що така можливість є. Відносини зі США погіршилися у січні 1965 року, коли Ньєрере вислав двох членів посольства США за підривну діяльність; докази публічно не були представлені для підтвердження їхньої вини. США відповіли вигнанням радника з посольства Танзанії у Вашингтоні; у свою чергу Танзанія відкликала свого посла, Отмана Шаріфа. Після 1965 року відносини Танзанії та США поступово покращувалися.
Арушська декларація: 1967—1970
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlkzTDBGeWRYTm9ZVjlFWldOc1lYSmhkR2x2Ymw5TmIyNTFiV1Z1ZEM1cWNHY3ZNakl3Y0hndFFYSjFjMmhoWDBSbFkyeGhjbUYwYVc5dVgwMXZiblZ0Wlc1MExtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
У січні 1967 році Ньєрере відвідав засідання Національної виконавчої влади TANU в Аруші. Там він представив Комітету нову заяву про партійні принципи: Арушську Декларацію. Ця декларація підтверджувала прихильність уряду до побудови демократичної соціалістичної держави та підкреслювала розвиток самостійності. На думку Ньєрера, справжня незалежність була неможлива, поки країна залишалася залежною від подарунків та позик інших країн. Він передбачав, що слід покласти новий акцент на розвиток селянської сільськогосподарської економіки для забезпечення більшої самодостатності, навіть якщо це означатиме уповільнення економічного зростання. Після цього моменту концепція соціалізму стала центральною у формуванні політики уряду. Для просування Арушської Декларації групи прихильників TANU проходилися селами задля підвищення обізнаності з цим документом; у жовтні Ньєрере супроводжував один такий восьмиденний марш, який охопив 138 миль у його рідному районі Мара.
Наступного дня після прийняття декларації уряд оголосив про націоналізацію всіх танзанійських банків з компенсацією, наданою їх власникам. Протягом наступних днів він оголосив про плани націоналізації різних страхових компаній, імпортно-експортних фірм, млинів та сизалів, а також придбання мажоритарного пакету акцій у сімох інших фірмах, включаючи виробників цементу, сигарет, пива та взуття. Через рік після цих початкових націоналізацій Ньєрєре високо оцінив азійців Танзанії за їх роль у забезпеченні успішного управління націоналізованими банками.
Ньєрере дотримувався також додаткових політичних документів. Політика дотримувалася позиції, що школи повинні приділяти новий акцент викладанню сільськогосподарських навичок. «Соціалізм та розвиток сільських територій» окреслив триступеневий процес створення кооперативних сіл уджамаа, кінцевим результатом чого було створення комунального господарства. До кінця 1970 року в Танзанії було тисяча сіл, які називали себе уджамаа. Селянам, що приїжджали до цих нових сіл, часто не вистачало самовідданого ентузіазму; незважаючи на сподівання Ньєрере, така політика рідко покращувала сільськогосподарське виробництво.
Арушська Декларація оголосила про прийняття кодексу поведінки для членів TANU та урядових лідерів. Це забороняло їм володіти акціями або утримувати дирекції в приватних компаніях, отримувати більше однієї зарплати або володіти будь-якими будинками, що вони здавали в оренду іншим. Ньєрере вважав це необхідним для стримування зростання корупції в Танзанії. Показово, Ньєрере продав свій будинок у Магомені, а його дружина пожертвувала свою птахофабрику місцевому кооперативному селу.
Хоча Арушська Декларація була популярною всередині країни, деякі політики виступали проти неї. У жовтні 1969 року було заарештовано групу офіцерів армії та колишніх політичних діячів, звинувачених в змові вбити Ньєрере та скинути уряд, зокрема, через спротив до політики Ньєрере.
Економічна криза і війна з Угандою: 1971—1979
На початку 1970-х рр. уряд Ньєрере прискорив процес впровадження концепту «уджамаа». Уряд сподівався, що це покращить продуктивність сільського господарства, а це дозволить країні більше експортувати і менше покладатися на імпорт. Все частіше фермерів, які відмовилися приєднатися до комунальних сіл, розглядали як опонентів TANU. Поліція почала обводити фермерів і змушувала їх переїжджати в села. Як результат, сільське виробництво було сильно порушено. Жодне з сіл не досягло офіційних цілей щодо продуктивності сільського господарства. Імпорт продовольства різко зріс (втричі), а інфляція прискорилася, тоді як експорт лише подвоївся. Весь цей процес також пошкодив репутацію Ньєрере серед сільського населення.
Але концепт «уджамаа» мав більший успіх у забезпеченні ширшого доступу громадськості до соціальних послуг. Протягом 1970-х років кількість оздоровчих центрів та сільських диспансерів зросла більш ніж удвічі. Також в освітній сфері, до 1978 року 80 % дітей Танзанії були в школі. Все ж, протягом 1970-х років хабарництво та розтрата також ставали все більш поширеними в Танзанії.
Уряд Ньєрере створив Міністерство національної культури та молоді, за допомогою якого сприяв зростанню чітко танзанійської культури. Упорядкувавши ідеалізований сільський спосіб життя проти міського способу життя, який був позначений «декадентським», уряд Ньєрере розпочав свою операцію «Віяна» в жовтні 1968 року. Ця цільова форма культури вважалася «декадентською», включаючи соул-музику, конкурси краси та фільми та журнали.
До середини 1970-х років було багато припущень, що Ньєрере подасть у відставку. Проте TANU знову висунув його на посаду президента в 1975 році. Ньєрере у своїй промові застеріг від повторного обрання тієї самої людини. Він говорив про концепцію Кунатука Занакі, яка означала, що лідери передають владу молодому поколінню. Він також запропонував поділити політичну владу щодо материка та Занзібару. Це відбулося в 1977 році, коли утворилася ЧЧМ (Чама Ча Мапіндузі, Chama Cha Mapinduzi CCM, Партія революції). Нова конституція забезпечила де-юре характер однопартійної держави Танзанії.
Війна з Угандою
У січні 1971 року президент Уганди Оботе був повалений через військовий переворот під керівництвом Іді Аміна. Ньєрере відмовився визнати легітимність адміністрації Аміна і запропонував Оботу притулок в Танзанії. Коли в 1972 році Амін вигнав усіх 50 000 аграріїв Уганди зі своєї країни, Ньєрєре визнав цей акт расистським. Один човен угандійських азійських біженців намагався висадитися в Танзанії, хоча уряд Ньєрере відмовився їх приймати, побоюючись, що це призведе до розпалення внутрішньої расової напруги. У 1971 році Уганда бомбардувала пиворобний комбінат в Танзанії у відповідь на підтримку Нієрером Оботе, а в 1972 році також під бомбардування потрапили Букоба і Мванза. У вересні 1972 році лоялісти Оботе розпочали напад на Уганду з Танзанії, сподіваючись повалити Аміна. У 1977 році Східноафриканська спільнота, яку створила Танзанія разом з Кенією та Угандою, формально розпалася.
У жовтні 1978 році Уганда вторглась в Танзанію, анексувавши частину країни. Ньєрере вирішив, що реакція Танзанії має бути не тільки для відштовхування армії Уганди в Уганду, але для вторгнення в останню і повалення Аміна.
Щоб досягти цього, він мобілізував десятки тисяч цивільних солдатів на допомогу регулярній армії. У січні 1979 року три танзанійські батальйони висунулися в Уганду. Протягом наступних місяців армія Танзанії просунулася далі в Уганду. Після того, як вони взяли під контроль Кампалу, Амін та багато його послідовників втекли.
Під час війни Ньєрер планував створити пост-Амінський уряд в Уганді. Хоча Оботе зберігав рівень популярності в Уганді, багато інших вигнанців попереджали його не повертати Оботе до президентства, зазначивши, що він відчужив занадто багато верств суспільства. Ньєрере прийняв цю пораду, і, організувавши березень 1979 року конференцію для груп заслання в Моші, переконав Оботе не повертатися. Конференція вирішила, що підтримає Юсуфа Люле на посаду президента. Але, не втримавшись при владі, загальні вибори 1980 року призвели до того, що Оботе знову став лідером. Ньєрере вивів більшу частину армії Танзанії, залишивши лише невеликий навчальний контингент, хоча Уганда вступила в цикл громадянських війн до 1986 року.
Війна обійшлася Танзанії приблизно в 500 мільйонів доларів США, що ще більше пошкодило її крихку економіку. Існував широкий дефіцит товарів народного споживання, що сприяло зростанню приховування та контрабанди, в той час як багато солдатів, що повернулися, вдалися до злочинності.
Міністр фінансів Танзанії Едвін Мтей вступив у переговори з Міжнародним валютним фондом (МВФ) і на початку 1979 року дійшов угоди про те, що країна отримає звільнення від заборгованості в обмін на програму заходів жорсткої економії. Коли Мтей приніс угоду до Ньєрере, президент відхилив її, вважаючи це відмовою від свого соціалістичного послання. Ньєрере розглядав МВФ як неоколоніальний інструмент, який нав'язував політику біднішим країнам, які приносили користь їх багатішим партнерам.
Кінцевий термін на посаді: 1980—1985
На загальних виборах у Танзанії 1980 року Ньєрере знову виступив кандидатом у президенти. Він активно шукав наступника. До 1985 року Алі Хасан Мвіній, мусульманин Занзібарі, став найвидатнішим кандидатом для наступництва Ньєрєре, і останній врешті погодився підтримати його кандидатуру. Мвіній замінив Джуліуса на загальних виборах 1985 року.
Так, Ньєрере був одним з небагатьох африканських лідерів, які добровільно, витончено і з честю поклонилися управлінню. Це принесло йому велику повагу на міжнародному рівні. Мвіній хотів продовжувати економічну лібералізацію, усуваючи деяких улюбленців Ньєрера з кабінетів, які виступали проти його реформ. Ці реформи призвели до інфляції та девальвації валюти, знищивши заощадження багатьох танзанійців. Ньєрере розглядав ці реформи як відмову від своїх соціалістичних ідеалів.
Після президентства
У липні 1987 року Ньєрере повернувся до Единбурзького університету, щоб виступити із вступним словом щодо Африки після здобуття незалежності на одній з конференцій. Його запросили очолити міжнародний комітет з економічних проблем, що стоять перед «Глобальним Півднем», де він працював разом з майбутнім прем'єр-міністром Індії Манмоганом Сінґхом.
У серпні 1990 році Ньєрєре пішов з посади голови ЧЧМ (Чама Ча Мапіндузі — Партія революції). Напередодні він виступав за перехід Танзанії до багатопартійної демократії. Він вважав, що ЧЧМ стала корумпованою та не дуже ефективною, а конкуренція з іншими партіями змусить її покращитися. На таку його позицію впливало те, що відбувалось в інших соціалістичних державах: розпад Східного блоку, перебудова у Радянському Союзі, реформи в Китаї. Для того, щоб дослідити питання переходу до багатопартійної системи було створено Комісію Ньяліллі. Пізніше вони зробили висновок, що, незважаючи на те, що більшість танзанійців хочуть зберегти однопартійну систему, кілька конкуруючих партій принесуть Танзанії більше користі. Почали з'являтись нові політичні партії, як-от: Чадема та Громадський об'єднаний фронт, однак ЧЧМ все ще залишилась домінуючою. Завдяки таким змінам та виходу нових газет межі свободи слова в країні також були розширені.
Комісія Ньяліллі також рекомендувала перехід до федерації «трьох урядів» з автономними Занзібаром та материковою частиною та єдиним федеральним урядом. Ньєрере цю позицію не підтримував, стверджував, що такі зміни не призведуть до покращень, а тільки витратять гроші платників податків. Ньєрере критикував самостійні кроки Занзібару у зовнішній політиці, аргументуючи це тим, що закордонні справи є федеральним питанням. Не підтримував він також і закликів створити регіональний уряд материкової частини. Тому у 1995 році він виступив з промовою, в якій говорив про «тріщини» в Танзанії, спричинені корупцією, сепаратизмом та трайбалізмом. Він висловив занепокоєння з приводу зростання шовінізму на материковій частині Танзанії, як відповідь на сепаратизм у Занзібарі та стверджував, що це переросте в племінне суперництво. На такі його занепокоєння частково вплинули нещодавні події геноциду в Руанді.
Пізніше він все ще брав участь у справах ЧЧМ, підтримуючи Бенджаміна Мкапу на президентських виборах Танзанії 1995 року. Після перемоги Мкапи під час свого виступу на партійних зборах ЧЧМ Ньєрере заявив, що має намір вийти з політики повністю.
Останні роки: 1994—1999
Після виходу з партії Ньєрере подорожував більше ніж за часи свого президентства та зустрічався з керівництвом різних держав, адвокатуючи проблему бідності. Також він залишився активним у міжнародних відносинах. Зокрема, у 1994 році Ньєрере відвідав Панафриканський конгрес, у 1997 виступив з промовою, присвяченою сороковій річниці незалежності Гани, під час якої висловив підтримку загальноафриканським ідеалам та застеріг від «повернення до племені» по всьому континенту. Наприкінці 1990-х він також рефлексував стосовно свого президентства, зазначавши, що, хоча він і помилявся, зокрема в тому, що передчасно проводив націоналізацію, він дотримувався принципів Арушської декларації.
Після виборів 1995 року Організація Об'єднаних Націй звернулась до Ньєрере з проханням виступити в якості посередника в громадянській війні в Бурунді та допомогти її завершити. Беручи участь в перемовинах, Ньєрере відстоював думку, що резолюція щодо миру повинна виходити з регіональної ініціативи, а не з тієї, яку висунули західні держави. Він наполягав на процесі всеосяжної участі, і навіть найменші політичні групи були запрошені брати участь у процесі перемовин. Це продовжувалось до смерті Ньєрере, після чого посередництво у перемовинах перейшло до Нельсона Мандели.
У 1997 році Ньєрере здійснив останній візит до Единбурга, де виступав з лекціями та семінарами в Центрі африканських досліджень Единбурзького університету. Після чого повернувся до свого рідного селища — Бутіами, що знаходиться на заході Танзанії.
У вересні 1999 року він поїхав до Англії на лікування. Одразу був госпіталізованим до лікарні Сент-Томас у Лондоні, де 14 жовтня 1999 року і помер. Про смерть Ньєрере на національному телебаченні оголосив президент Танзанії — Бенджамін Мкапа, також у зв'язку з цією подією було оголошено 30-денний траур. Протягом цих днів радіо Танзанії транслювало похоронну музику, а національне телебачення — відеоматеріали про життя Джуліуса. Поховано його у Бутіамі.
Політичні погляди
Ідеологія Ньєрере, форма африканського соціалізму, відома в світі як Уджамаа. Більшість політичних переконань Джуліуса сформувались саме під час навчання в Единбурзі. Він особисто зазначав, що розвивав всю свою політичну філософію, поки був там. Сильний вплив на формування його поглядів мали твори класичного лібералізму та фабіанського соціалізму, а також захоплення Адамом Смітом та Джоном Стюартом Міллем, котрих він вивчав, будучи студентом. Протягом свого життя він залишив багато матеріалу в підтримку своїй ідеології, будучи письменником та оратором.
Ньєрере був африканським націоналістом. Він зневажав колоніалізм і відчував обов'язок протистояти йому в Танганьїці. В основі його підходу до націоналізму було два головних пункти: можливість африканських держав самостійно приймати рішення та забезпечення суверенітету та єдності Африки. Він постійно стверджував, що африканські міні-держави не зможуть захищати свій суверенітет і незалежність без об'єднання. Виступаючи проти колоніалізму, Ньєрере визнав, що його надихали принципи, що стояли як за американською так і за французькою революціями. На нього також впливав індійський рух за незалежність, який успішно призвів до створення Республіки Індія в 1947 році. Ньєрере просував ідею ненасильницьких протестів і був переконаним, що ситуація в Танганьїці була сприятлива для цього. Він заявляв, що насильство є зло, до якого не потрібно вдаватись допоки це не є абсолютно необхідним. Ставши лідером свого графства, він став визначним прихильником антиколоніальних рухів на півдні Африки, надаючи цим групам матеріальну, дипломатичну та моральну підтримку.
Виступаючи проти європейського колоніалізму, Ньєрере не був антагоністичними щодо білих європейців, адже усвідомлював, що не всі вони колонізатори та расисти. До здобуття незалежності він наполягав на нерасистському фронті проти колоніалізму, кидаючи виклик тим африканським націоналістам, які хотіли позбавити рівних прав європейських та азійських меншин Східної Африки. Він стверджував, що расову рівність слід підтримувати на індивідуальному рівні. При цьому особа має бути захищеною від расової дискримінації юридично, а не просто мати певну кількість парламентських місць для своєї расової групи. Така позиція Ньєрере щодо мультирасовості відрізнялась від підходів, прийнятих багатьма іншими африканськими націоналістами.
Джуліус Ньєрере був панафриканістом. Однак, він звертав увагу на деякі суперечності між його методами управління державою та панфариканськими цінностями, що назвав «дилемою панафриканіста».
Ньєрере наголошував на ідеї демократії, як на принципі. Він вважав, що, ідеальною формою правління є та, за якої весь народ управляє державою, вирішує свої справи шляхом вільної дискусії. На таку позицію вплинули зокрема методи прийняття рішень, притаманні корінним африканським суспільствам. За Ньєрере самою сутністю традиційної африканської демократії є обговорення питання допоки всі не погодились. Він перейняв цінності ліберальної демократії, однак зосереджував свою увагу на тому, як «африканізувати» демократію. Він підкреслював, що африканські держави після колоніальної ситуації опинилися в ситуації відмінній від західних і тому потребують іншої структури управління. Якщо точніше, Ньєрере виступав за представницьку демократію в рамках однопартійної системи. Він виступав також проти утворення багатьох партій та інших політичних організацій з різними цілями в Танзанії, вважаючи їх руйнівними щодо його уявлення про гармонійне суспільство і побоюючись їх здатності надалі дестабілізувати і без того не міцну державу. Для нього гарантією демократії була не багатопартійність, а фактичне забезпечення громадянських та політичних свобод.
Ньєрере був соціалістом, його погляди на соціалізм перепліталися з ідеями щодо демократії. Він вважав, що соціалізм не є чужим Африці, а навпаки відображає традиційний африканський спосіб життя. Його переконання відрізнялись від ідей соціал-демократії та марксизму, він не підтримував марксистську класову боротьбу. Це було зумовлено тим, що на його думку, ідеї щодо побудови соціалістичного суспільства з капіталістичного неможливо застосувати до постколоніальної Африки, де мало або взагалі немає капіталізму і де традиційне суспільство не було так сильно розшароване на класи. Ньєрере був переконаний, що починати соціалізм у африканському контексті слід із племінного комуналізму та колоніальної спадщини, яка не побудувала значного капіталізму. Ньєрере критично також ставився до «утопічного соціалізму», вважаючи таку модель не актуальною для танзанійської ситуації. На його думку, ці європейські соціалістичні письменники не створили концепцій, котрі б підходили до африканського контексту, оскільки вони не розглядали історію «колоніального панування», яку пережила Африка.
Ньєрере твердо вірив у егалітаризм і у створення суспільства рівних, прагнучи досягти «безкласового суспільства». На його думку, рівність повинна виходити з прихильності індивіда до справедливого суспільства, в якому всі таланти та здібності використовуються повною мірою. Він бажав суспільства, в якому інтереси особистості та суспільства були однаковими. Та вважав, що необхідно збалансувати права людини і їхній обов'язок перед суспільством, висловивши думку про те, що західні країни занадто сильно акцентують увагу тільки на індивідуальних правах. Ньєрере вірив, що саме в Африці зуміють досягти балансу між інтересами особистості та суспільства, чого не вдалось зробити на інших континентах.
Під час свого президентства Ньєрере пригнічував елітаризм і всіляко підтримував рівність статей. Він залишався відданим вірі в верховенство права та постійно наголошував на необхідності наполегливої праці, апелюючи до традицій. Центральними у його концепції африканського соціалізму були ідеї свободи, рівності та єдності.
Особисте життя
Ньєрере найчастіше описували, як легкого в спілкуванні, дотепного, дуже скромного та невибагливого чоловіка. Люди з його оточення казали, що в нього розум та серце науковця, і захоплювались його умінням говорити просто та логічно про складне. Він був цілеспрямованим, принциповим, часто емоційним та безкомпромісним керівником з гострим почуттям справедливості.
Праці Ньєрере широко видавали впродовж його життя. Окрім них він писав поезію та переклав п'єси Вільяма Шекспіра «Юлій Цезар» і «Венеціанський купець» на суахілі.
У віці 20 років Ньєрере перейшов у римо-католицизм. Християнство сильно вплинуло на його життя та політичні переконання, він називав християнство «революційним віросповіданням», але вважав, що його суть часто викривлюється церквами. Однак, протягом свого життя регулярно відвідував богослужіння.
З дружиною Марією Габріель у Ньєрере було семеро дітей. За часів президентства він наполягав на тому, щоб його діти ходили в державну школу і не отримували жодних особливих пільг. У нього було 26 онуків.
Спадщина
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelV3TDA1NVpYSmxjbVZmVTNGMVlYSmxYMmx1WDBSdlpHOXRZUzVxY0djdk1qSXdjSGd0VG5sbGNtVnlaVjlUY1hWaGNtVmZhVzVmUkc5a2IyMWhMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
У Танзанії Ньєрере називали «Батьком нації» та Мваліму (вчителем). Танзанійський дослідник на ім'я Годфрі Мвакікагіле заявив, що саме ідеали Ньєрере «рівні та соціальної справедливості» підтримували Танзанію і завоювали їй репутацію однієї з найбільш стабільних, мирних та об'єднаних країн Африки. Йому вдалось стабілізувати уряд та тримати країну в спокої, що було складно в той час на континенті. Після смерті Ньєрере досить часто називали символом нації, на честь нього відкрили музей та мавзолей, а Католицька церква в Танзанії хотіла навіть канонізувати.
Політичну та державотворчу діяльність Ньєрере оцінювали дуже неоднозначно. Пауль Б'єрк зазначав, що хоча Ньєрєре і був «прихильником демократії», його прагнення до демократії, адаптованої до східноафриканського суспільства, призвело до того, що він створив «однопартійну державу, яка регулярно порушує демократичні цінності». Б'єрк називав Ньєрере диктатором, хоч і не заперечував, що той не вдавався до насильства. Схожої позиції притримувався політик Ісмаїл Юсса, котрий казав, що пригнічуючи інакомислення Ньєрере не відрізнявся нічим від інших диктаторів, хоч і не вбивав людей. В той час громадяни Танзанії після його смерті висловлювали думки, що Ньєрере «дав гідність пригнобленим та зневаженим».
Потягом життя Ньєрере багато уваги приділяв збереженню дикої природи Танзанії, як одного з національних надбань. За його президентства збереження природних ресурсів було одним з основних пріоритетів уряду, що мало позитивні наслідки. На час здобуття незалежності в країні був тільки один природний національний парк, сьогодні їх кількість зросла до 12, що покриває близько 4,5 % території.
На його честь названі Міжнародний аеропорт в Танзанії та стипендіальна програма в Університеті Единбурга.
Фонд Мваліму Ньєрере
Фонд був заснований у 1996 році самим Ньєрере для сприяння миру, єдності та розвитку. Фонд націлений на моніторинг діяльності державних та приватних установ і співпраці з ними для розвитку та підтримки ідеалів цілісності, рівності й верховенства права в Східній Африці та за її межами.
Примітки
- Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- Encyclopædia Britannica
- SNAC — 2010.
- Deutsche Nationalbibliothek Record #118735748 // Gemeinsame Normdatei — 2012—2016.
- Find a Grave — 1996.
- , National Association for the Advancement of Colored People, 1996, с. 35
{{}}
: Пропущений або порожній|title=
() - Blumberg, Arnold (1995). . . с. 221—222. ISBN . Архів оригіналу за 11 листопада 2012. Процитовано 29 червня 2010.
- (1971). Political Roles In A New State: Tanzania's First Decade. Yale University Press. с. 204. ISBN .
- , , архів оригіналу за 21 квітня 2021, процитовано 29 червня 2010
- Bjerk, Paul,. Building a peaceful nation : Julius Nyerere and the establishment of sovereignty in Tanzania, 1960-1964. Rochester, NY. ISBN . OCLC 919087455.
- Bjerk, Paul,. Julius Nyerere. Athens, Ohio. ISBN . OCLC 988278729.
- Bjerk, Paul (8 грудня 2011). Nyerere, Julius. African American Studies Center. Oxford University Press. ISBN . Процитовано 21 червня 2020.
- Schneider, Leander (25 лютого 2019). Julius Nyerere: Tanzanian President, Statesman, and Intellectual. Oxford Research Encyclopedia of African History. Oxford University Press. ISBN . Процитовано 21 червня 2020.
- Campbell, Horace (27 квітня 2010). Nyerere, Julius Kambarage. African American Studies Center. Oxford University Press. ISBN . Процитовано 21 червня 2020.
- Bjerk, Paul (Paul K.) (cop. 2017). Julius Nyerere. Ohio University Press. ISBN . OCLC 1004965190.
- Shivji, Issa G. (2012-03). Nationalism and pan-Africanism: decisive moments in Nyerere's intellectual and political thought. Review of African Political Economy. Т. 39, № 131. с. 103—116. doi:10.1080/03056244.2012.662387. ISSN 0305-6244. Процитовано 21 червня 2020.
- . www.juliusnyerere.org. Архів оригіналу за 24 червня 2020. Процитовано 21 червня 2020.
- . www.marxists.org. Архів оригіналу за 14 квітня 2021. Процитовано 21 червня 2020.
- . www.juliusnyerere.org. Архів оригіналу за 21 червня 2020. Процитовано 21 червня 2020.
- Nagar, Richa (20 квітня 2017). Dar es Salaam. University of Illinois Press. doi:10.5406/illinois/9780252038792.003.0003. Процитовано 21 червня 2020.
- . www.juliusnyerere.org. Архів оригіналу за 23 червня 2020. Процитовано 21 червня 2020.
- Cranford Pratt. <italic>The Critical Phase in Tanzania, 1945–1968: Nyerere and the Emergence of a Socialist Strategy</italic>. New York: Cambridge University Press. 1976. Pp. x, 309. $19.95. The American Historical Review. 1977-10. doi:10.1086/ahr/82.4.1037. ISSN 1937-5239. Процитовано 21 червня 2020.
- Martin, Robert (1973-03). We Must Run While They Walk: a portrait of Africa's Julius Nyerere by William Edgett Smith New York, Random House, 1971. Pp. 296. $7.95. Published as Nyerere of Tanzania by Victor Gollancz, London, 1972. £2.50. The Journal of Modern African Studies. Т. 11, № 1. с. 165—167. doi:10.1017/s0022278x00008211. ISSN 0022-278X. Процитовано 21 червня 2020.
- . www.juliusnyerere.org. Архів оригіналу за 23 червня 2020. Процитовано 21 червня 2020.
- . www.juliusnyerere.org. Архів оригіналу за 22 червня 2020. Процитовано 21 червня 2020.
- . www.juliusnyerere.org. Архів оригіналу за 21 червня 2020. Процитовано 21 червня 2020.
Література
- В. І. Головченко. Ньєрере Джуліус Камбарадже // Українська дипломатична енциклопедія: У 2-х т./Редкол.:Л. В. Губерський (голова) та ін. — К.:Знання України, 2004 — Т.2 — 812с.
- Джулиус Ньерере: гуманист, политик, мыслитель. — Москва, 2002.(рос.)
- Джулиус Камбараге Ньерере — первый президент свободной Танзании. — Москва, 2010.(рос.)
- Джуліус Ньєрере фототека.
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Dzhulius Nyerere angl Julius Kambarage Nyerere 13 kvitnya 1922 19220413 14 zhovtnya 1999 tanzanijskij politichnij diyach antikolonialnij aktivist pershij prem yer ministr 1961 1962 ta pershij prezident 1963 1964 Tanganyiki pershij prezident Tanzaniyi 1961 1985 Dzhulius Nyereresuah Julius Kambarage NyerereNarodivsya 13 kvitnya 1922 1922 04 13 4 3 d Tanganyika Britanska imperiyaPomer 14 zhovtnya 1999 1999 10 14 1 2 77 rokiv London Angliya lejkozPohovannya d i Region MaraKrayina TanzaniyaDiyalnist movoznavec politik perekladach pismennik vihovatel pedagogAlma mater Universitet Makerere 1947 Edinburzkij universitet 1952 i Universitet Fort GejrZnannya mov anglijska 1 i suahili 1 Uchasnik Ugandijsko tanzanijska vijnaNapryamok dMagnum opus Arushska deklaraciyaPosada Prezident Tanzaniyi d d d d i dPartiya d 1977 i Chama Cha Mapinduzi 1999 Konfesiya katolictvoRodichi dU shlyubi z dNagorodi d 1973 Premiya Nansena 1983 d 1995 d 1992 d Mediafajli u Vikishovishi Narodivsya v Tanganyici v rodini Nyerere Burito 1860 1942 vozhdya Zanaki takozh vidomij yak Mvalimu movoyu kisuahili vchitel Nyerere nazivali takozh batkom naciyi Baba wa Taifa 1961 roku Nyerere stav pershim prem yer ministrom Tanganyiki a pislya zdobuttya nezalezhnosti v 1962 roci pershim prezidentom krayini V 1964 roci Tanganyika ob yednalas iz Zanzibarom i zminila nazvu na Tanzaniyu U 1965 roci na odnopartijnih viborah Nyerere povernuvsya do vladi i cherez dva roki vin vidav Deklaraciyu Arusha v yakij viklav socialistichnu koncepciyu udzhama yaka stala dominuvati v jogo politici Afrikanskij nacionalist i afrikanskij socialist propaguvav koncept politichnoyi filosofiyi vidomij yak socializm Udzhamaa Golova partij Nacionalna spilka afrikanciv Tanganyiki TANU z 1954 i Chama Cha Mapinduzi Revolyucijna partiya z 1977 Nyerere pishov u vidstavku v 1985 roci ale zalishivsya na posadi golovi Chama Cha Mapinduzi Pomer vid lejkemiyi v Londoni v 1999 roci Laureat Mizhnarodnoyi Leninskoyi premiyi 1987 ta Premiyi Nansena 1983 U zhovtni 2009 roku buv nagorodzhenij zvannyam Svitovij Geroj z socialnoyi spravedlivosti Generalnoyi Asambleyi OON Rannye zhittyaDitinstvo 1922 1934 Dzhulius Kambarage Nyerere narodivsya 13 kvitnya 1922 roku v todishnij todi britanskij koloniyi Tanganyika region Mara selo Butiama na shidnomu berezi ozera Viktoriya etnichna teritoriya nevelikoyi narodnosti Batka Dzhuliusa zvali Burito Vin buv miscevim pleminnim vozhdem mav 26 ditej vid 22 druzhin Mati Dzhuliusa zvali Mugaya Nyang ombe bula p yatoyu zhinkoyu Burito Pri narodzhenni Nyerere bulo prisvoyeno osobiste im ya Mugendi sho oznachalo Hodak iz movi Zanaki ale vono nezabarom bulo zmineno na Kambarazh im ya zhinochogo doshovogo duhu za poradoyu miscevogo vishuna Nyerer buv vihovanij u politeyistichnij sistemi viruvan Zanaki i zhiv u budinku svoyeyi materi dopomagayuchi po gospodarstvu U rannomu vici Dzhulius zaznav tradicijnogo obryadu obrizannya Zanaki Rannye navchannya 1934 1942 Usi zdibni diti vozhdya otrimali porivnyano yakisnu v Africi osvitu Ce pidtrimuvala britanska kolonialna administraciya yaka zaohochuvala osvitu siniv vozhdiv vvazhayuchi sho ce dopomozhe uvichnennyu sistemi vozhdiv i zapobigatime rozvitku okremoyi osvichenoyi korinnoyi eliti sho mozhe kinuti viklik kolonialnomu pravlinnyu Z pomizh usih ditej Burito osoblivo vidilyavsya Dzhulius Za bazhannyam batka Nyerere rozpochav osvitu v Shkoli upravlinnya administraciyeyu v misti Misvenzh Musoma v lyutomu 1934 roku Dzhulius unikav zanyat sportom i vvazhav za krashe chitati knizhki u vilnij chas U shkoli Nyerer pochav zahoplyuvatisya rimo katolicizmom hocha spochatku buv sturbovanij vidmovoyu shanuvati tradicijnih bogiv Zanaki Pochatkovu osvitu zavershiv u 1936 roci z najvishimi ispitovimi balami u provinciyi Ozera ta Zahidnij provinciyi Tanganyiki Dali Dzhulius prodovzhiv navchannya v serednij shkoli v Tabori Tam vin stvoriv organizaciyu hlopciv skautiv takozh pokrashuvav svoyi znannya z anglijskoyi Vchiteli rekomenduvali Nyerere na posadu golovnogo prefekta shkoli prote direktor naklav veto adzhe vvazhav hlopcya zanadto dobrim dlya ciyeyi posadi Vidpovidno do zvichayu Zanaki Nyerer uklav shlyub z divchinoyu na im ya Magori Vatiha yakij todi bulo lishe tri chotiri roki ale yiyi obrav batko U toj chas voni prodovzhuvali zhiti okremo U berezni 1942 roku pid chas ostannogo roku navchannya v Tabori pomer batko Dzhulisa Todi hlopec prijnyav katolicizm pri hreshenni vin prijnyav im ya Yulij hocha zgodom zayavlyav sho divakuvatim ye te sho katoliki pid chas hreshennya povinni obirati nepleminne im ya Koledzh Makerere Uganda 1943 1947 Golovna budivlya Universitetu Makerere v Ugandi de Nyeryere navchavsya U zhovtni 1942 roku Nyerere zakinchiv serednyu osvitu i virishiv navchatisya v koledzhi Makirere v stolici Ugandi Kampala U Makerere vin navchavsya poryad z bagatma najtalanovitishimi uchnyami Shidnoyi Afriki Prote Dzhulius malo chasu spilkuvavsya z inshimi zamist cogo zoseredzhuvavsya na chitanni Vin obrav kursi z himiyi biologiyi latinskoyi ta greckoyi mov takozh vzhe yak katolik vivchav papski encikliki i chitav roboti katolickih filosofiv Zhaka Maritena i britancya liberala Dzhona Styuarta Milla Nyerer stvoriv viddilennya Katolickoyi Akciyi v universiteti ta stav aktivnim chlenom miscevogo Tovaristva debativ U lipni 1943 roku Dzhulius napisav lista do anglomovnoyi gazeti U listi vin visvitlyuvav problemu Drugoyi svitovoyi vijni i stverdzhuvav sho kapitalizm chuzhij Africi i sho kontinent povinen perejti do afrikanskogo socializmu za jogo slovami afrikanec za svoyeyu prirodoyu ye socialistichnoyu istotoyu Doslidniki stverdzhuyut sho list ye pevnim poznachennyam pochatku politichnogo dozrivannya Dzhuliusa U 1947 Dzhulius zakinchuye koledzh z vidznakoyu Rannye vikladannya 1947 1949 Zakinchivshi koledzh Nyerere povernuvsya dodomu shob pobuduvati budinok dlya svoyeyi materi vdovi Jomu proponuvali vikladacki posadi yak u derzhavnij shkoli hlopciv Tabora tak i u shkoli Svyatoyi Mariyi Dzhulius obrav ostannyu nezvazhayuchi na nizhchu zarobitnu platu Vin brav uchast u publichnij diskusiyi z dvoma vchitelyami z shkoli hlopciv Tabora v yakij vin vistupav proti tverdzhennya sho Afrika vigrala bilshe nizh Yevropa z chasiv podilu Afriki pislya peremogi v debatah jomu zaboronili povertatisya do shkoli Dzhulius takozh davav bezkoshtovni uroki anglijskoyi movi dlya starshih miscevih zhiteliv Vin pracyuvav i uryadovim inspektorom cin zahodiv v magazini shob pereviriti za sho voni styaguyut platu Propracyuvav nedovgo adzhe zvilnivsya pislya togo yak vlada proignoruvala jogo povidomlennya pro pomilkove cinoutvorennya Zhinku z yakoyu Dzhulius mav odruzhitisya Magori Vatihu bulo vidpravleno zhiti z nim dlya zdobuttya pochatkovoyi osviti ale vin posilav yiyi zhiti z matir yu Natomist vin pochav zalicyatisya do Mariyi Gabriel vchitelki pochatkovoyi shkoli v Musomi Hoch vona i bula z plemeni Simbiti vona doyednalasya do Dzhuliusa ta pobozhnogo katolicizmu Vin zaproponuvav yij odruzhitisya i voni neoficijno zaruchilisya na Rizdvo 1948 roku U Tabori vin aktivizuvav svoyu politichnu diyalnist priyednavshis do miscevoyi gilki Afrikanskoyi asociaciyi Tanganyiki TAA i stavshi yiyi skarbnikom U kvitni 1946 roku vin vzyav uchast u konferenciyi organizaciyi v Dar es Salaami de TAA oficijno zayavila pro prihilnist nezalezhnosti Tanganyiki Dzhulius pracyuvav nad perepisom konstituciyi TAA Direktor shkoli ta irlandskij svyashennik otec Richard Uolsh zaklikav Nyerere rozglyanuti mozhlivist dodatkovoyi osviti u Spoluchenomu Korolivstvi Uolsh perekonav Nyerera sklasti atestacijnij zvit Londonskogo universitetu Dzhulius podav zayavku na finansuvannya z kolonialnoyi shemi rozvitku ta dobrobutu i z drugoyi sprobi u 1949 roci otrimav grant Vin pogodivsya vchitisya za kordonom hocha visloviv pevne nebazhannya oskilki ce oznachalo sho vin bilshe ne zmozhe zabezpechiti svoyu matir ta brativ i sester Edinburzkij universitet 1949 1952 Starij koledzh v Edinburzi U kvitni 1949 roku Nyerere pereletiv iz Dar es Salaama do Edinburga Tam vin rozpochav korotkij kurs himiyi fiziki ta anglijskoyi movi U zhovtni 1949 jogo prijnyali na stupin magistra mistectv na fakultet mistectv universitetu Edinburga U 1949 roci Nyerere buv odnim iz lishe dvoh temnoshkirih studentiv z britanskih shidno afrikanskih teritorij yaki navchayutsya v Shotlandiyi Pid chas navchannya Nyerere projshov kursi anglijskoyi literaturi politichnoyi ekonomiyi socialnoyi antropologiyi ekonomichnoyi istoriyi britanskoyi istoriyi konstitucijnogo prava ta moralnoyi filosofiyi U Velikij Britaniyi Nyerere blizko poznajomivsya z socialistichnimi ideyami i principami fabianstva zahopivsya marksizmom i stav poslidovnim protivnikom bud yakih form rasovoyi diskriminaciyi Nyerere poznajomivsya z bagatma druzyami v Edinburzi tam i sformuvav svoyu viru v rivnist ras Takozh vin pidtrimuvav materialno svoyu sim yu v Tanganyici U 1951 roku vin napisav stattyu dlya zhurnalu The Student v yakij rozkritikuvav plani shodo vklyuchennya Tanganyiki do Federaciyi Rodeziyi ta Nyasalanda U lipni 1952 roku Nyerere zakinchiv universitet iz zvichajnoyu stupenem magistra mistectv i prodovzhiv svoyu pedagogichnu diyalnist na batkivshini Politichnij aktivizmZasnuvannya Afrikanskogo nacionalnogo soyuzu Tanganyiki 1952 1955 Povernuvshis na zemli Zanaki Dzhulius pobuduvav dlya sebe ta svoyeyi narechenoyi Mariyi budinok voni odruzhilisya 24 sichnya 1953 roku Nezabarom voni pereyihali do Pugu blizhche do Dar es Salaama koli Nyerera buv najnyatij dlya vikladannya istoriyi v koledzhi Svyatogo Franciska U 1953 roci para narodila svoyu pershu ditinu Endryu Nyerere vse aktivnishe zajmavsya politikoyu u kvitni 1953 roku jogo obrali prezidentom Afrikanskoyi asociaciyi Tanganyiki TAA Na jogo mozhlivist zajnyati posadu vplinuli jogo horoshi oratorski zdibnosti ta te sho vin buv Zanaki yakbi vin pohodiv z odniyeyi z velikih etnichnih grup vin mozhlivo zitknuvsya z bilshoyu opoziciyeyu z boku chleniv supernickih plemen Za Nyerere TAA nabirala vse bilsh politichnogo vimiru prisvyachenogo pragnennyu nezalezhnosti Tanganyiki vid Britanskoyi imperiyi 7 lipnya 1954 roku Nyerere za pidtrimki Oskara Kamboni peretvoriv TAA na novu politichnu partiyu Tanganyickij afrikanskij nacionalnij soyuz TANU Gubernator koloniyi priznachiv Nyerere na vakantnu posadu zakonodavchoyi radi Persha jogo promova na zakonodavchij radi rozglyadala potrebu v bilshij kilkosti shkil u krayini Na zasidannyah TANU Nyerere napolyagav na neobhidnosti nezalezhnosti Tanganyiki ale stverdzhuvav sho yevropejska ta azijska menshini ne budut prognani pislya nezalezhnosti Vin duzhe zahoplyuvavsya indijskim liderom nezalezhnosti Mahatmoyu Gandi i shvalyuvav jogo pidhid do dosyagnennya nezalezhnosti shlyahom nenasilnickogo protestu Kolonialnij uryad uvazhno stezhiv za jogo diyalnistyu uryad poboyuvavsya sho Nyerere bude rozpalyuvati nasilnickij antikolonialnij bunt podibnij povstannyu Mau Mau u susidnij Keniyi U serpni 1954 roku OON nadislala misiyu do Tanganyiki yaka zgodom opublikuvala zvit v yakomu rekomenduvala 20 25 richnij grafik dlya dosyagnennya nezalezhnosti koloniyi OON mav namir obgovoriti ce pitannya na Radi z Opiki v Nyu Jorku a TANU napravila Nyerere yak predstavnika Tam Nyerere zayaviv sho z dopomogoyu mizhnarodnoyi spilnoti ta Britanskogo administrativnogo upravlinnya mi bi keruvali soboyu zadovgo do 20 25 rokiv Ce zdavalosya duzhe ambitnim dlya vsih u toj chas Do kincya 1950 h rokiv TANU rozshirila svij vpliv na vsyu krayinu i otrimala znachnu pidtrimku U 1955 roci v TANU bulo 100 000 chleniv yaki do 1957 roku zrosli do 500 000 Tur po Tanganyici 1955 1959 Nyerere povernuvsya v Dar es Salam u zhovtni 1955 roku Z tih pir vin gastrolyuvav po krayini majzhe postijno Britanskij kolonialnij gubernator Tanganyiki Edvard Tvining vidchuvav nepriyazn do Nyerere vvazhayuchi jogo rasovim diyachem yakij hotiv naklasti korinne panuvannya nad yevropejskimi ta pivdennoazijskimi menshinami U grudni 1955 roku Tvining stvoriv bagatorasovu ob yednanu partiyu Tanganyiki UTP dlya borotbi z afrikanskim nacionalistichnim poslannyam TANU Prote Nyerere zayaviv sho mi boremosya proti kolonializmu a ne proti bilih Nyerere zaklikav chleniv partiyi unikati uchasti v nasilstvi Vin takozh piddav kritici dvoh okruzhnih komisariv krayini zvinuvachuyuchi yih u sprobi pidirvati diyalnist TANU U vidpovid uryad porushiv tri kriminalni spravi za naklep Sud trivav majzhe tri misyaci Nyerere buv viznanij vinnim i zaplativ shtraf u rozmiri 150 funtiv sterlingiv Tvining ogolosiv sho vibori do novoyi zakonodavchoyi radi vidbudutsya na pochatku 1958 roku Voni budut organizovani v blizko desyati okrugah de budut obrani po troye chleniv radi odnogo korinnogo afrikancya odnogo yevropejcya ta odnogo azijcya Ce oznachalo sho tri etnichni bloki otrimayut rivnopravne predstavnictvo nezvazhayuchi na te sho korinni afrikanci stanovlyat ponad 98 naselennya krayini Bilshist kerivnictva TANU vvazhali sho vibori potribno bojkotuvati Nyerere zh ne pogodivsya Na jogo dumku TANU povinna brati uchast i pragnuti zabezpechiti bilshist predstavnikiv dlya prosuvannya svoyih politichnih vazheliv Yaksho voni utrimayutsya UTP vigraye vibori a TANU zmushena bude diyati povnistyu poza uryadom Ce zatrimaye proces zdobuttya nezalezhnosti Na konferenciyi v sichni 1958 roku v Tabori Nyerer perekonav TANU brati uchast u viborah Zgodom TANU vigrala kozhne osporyuvane misce Nyerere takozh buv obranij Pravlinnya TANU v uryadi 1959 1961 Nyerere agituye za nezalezhnist Tanganyiki v berezni 1961 roku U berezni 1959 roku novij britanskij gubernator Tanganyiki nadav TANU p yat iz dvanadcyati ministerskih posad Ternbull buv gotovij sprijmati mirnij perehid do nezalezhnosti U 1960 roci Nyerere vidvidav konferenciyu nezalezhnih afrikanskih derzhav v Addis Abebi Efiopiya na yakij predstaviv dokument sho zaklikaye utvoriti Shidnoafrikansku federaciyu Na jogo dumku Keniya Uganda i Tanganyika mogli b ob yednatis u federaciyu Tim chasom TANU zrostala i stanom na 1960 roku nalichuvala ponad miljon chleniv Na zagalnih viborah u serpni 1960 r TANU vigrala 70 z 71 nayavnih misc Yak lider TANU Nyerere buv poklikanij sformuvati novij uryad i sam stav prem yer ministrom Togo roku prem yer ministr Velikoyi Britaniyi Garold Makmillan vistupiv iz promovoyu Viter zmin vkazuyuchi na gotovnist Britaniyi rozibrati imperiyu v Africi U berezni 1961 roku v Dar es Salaami bula provedena konstitucijna konferenciya dlya viznachennya prirodi nezalezhnoyi konstituciyi Nyerere postupivsya pered kolonialnoyu vladoyu i pogodivsya sho pislya zdobuttya nezalezhnosti Tanganyika zberezhe britansku korolevu Yelizavetu II na posadi glavi derzhavi protyagom roku persh nizh stati respublikoyu U travni Tanganyika domoglasya samovryaduvannya Odnim iz pershih dij Nyerere bulo pripinennya postavok robitnikiv Tanganyiki na pivdennoafrikanski zoloti kopalni Hocha ce prizvelo do vtrati Tanganyiki blizko 500 000 funtiv na rik Nyerere vvazhav ce neobhidnim krokom dlya vislovlennya protistoyannya sistemi aparteyidu ta rasovoyi segregaciyi u PAR Prem yerstvo ta prezidentstvo TanganyikiPrem yerstvo Tanganyiki 1961 1962 9 grudnya 1961 roku Tanganyika zdobula nezalezhnist Nezabarom buv predstavlenij zakon yakij obmezhuvav gromadyanstvo korinnih afrikanciv Nyerere vistupiv proti zakonoproyektu porivnyuyuchi jogo z ideyami Adolfa Gitlera ta Hendrika Vervoerda i pogrozhuvav podati u vidstavku yaksho Asambleya jogo uhvalit Cherez shist tizhniv pislya zdobuttya nezalezhnosti Nyerere podav u vidstavku z posadi prem yer ministra Vin mav namir zosereditis na restrukturizaciyi TANU ta namagavsya rozrobiti vlasnij zrazok demokratiyi Vin priznachiv blizkogo politichnogo soyuznika Rashidi Kavavu novim prem yer ministrom Vin gastrolyuvav po krayini vistupayuchi z promovami v mistah i selah de nagoloshuvav na neobhidnosti samostijnosti ta napoleglivij praci U 1962 roci jogo alma mater v Edinburzi nagorodila Nyerera pochesnim stupenem doktora yuridichnih nauk Pid chas pershogo roku nezalezhnosti Tanganyiki uryad zoseredivsya na vnutrishnih problemah U ramkah uryadovoyi programi samodopomogi silskim zhitelyam uryad proponuvav prisvyachuvati odin den na tizhden gromadskomu proyektu napriklad budivnictvu dorig kolodyaziv shkil ta likaren U lyutomu 1962 roci uryad zayaviv pro bazhannya peretvoriti rozpovsyudzhenu sistemu vilnoyi vlasnosti na zemlyu v sistemu orendi Nyerere napisav stattyu Ujamaa Simejstvo v yakij poyasniv ta ociniv cyu politiku u cij statti vin visloviv bagato svoyih idej shodo afrikanskogo socializmu Dlya Nyerere koncept simejstva mig zabezpechiti nacionalnu etiku sho vidriznyalasya vid kolonialnoyi epohi i dopomogla b utverditi nezalezhnij kurs Tanganyiki Uryad prodovzhuvav afrikansku derzhavnu sluzhbu zvilnyayuchi bilih britanskih derzhavnih sluzhbovciv ta priznachayuchi na yih misce korinnih afrikanciv Nyerere viznav sho taki pozitivni diyi ye diskriminacijnimi shodo bilih ta azijskih gromadyan ale stverdzhuvav sho timchasovo neobhidno usunuti disbalans viklikanij kolonializmom Do kincya 1963 roku blizko polovini vishih i serednih posad na derzhavnij sluzhbi zajmali korinni afrikanci U nastupnomu roci kilka britanciv zvinuvachenih u rasizmi buli deportovani Uryad rozrobiv plani stvoriti novu konstituciyu yaka b peretvorila Tanganyiku z monarhiyi z Britanskoyu korolevoyu yak yiyi glavoyu derzhavi v respubliku z obranim prezidentom na posadi glavi derzhavi U listopadi 1962 roku Nyerere otrimav 98 1 golosiv i buv obranij prezidentom Tanganyiki Pislya viboriv Nyerere ogolosiv sho Nacionalnij vikonavchij komitet TANU pidtrimav prohannya nacionalnoyi konferenciyi partiyi rozshiriti chlenstvo na vsih korinnih gromadyan Tanganyiki Ale Nyerere zayavlyav sho vin vitaye bilih ta azijskih chleniv do TANU shob protistoyati potencijnim rasovim oburennyam cih menshin Nyerere vvazhav vazhlivim pobudovu nacionalnoyi svidomosti Prezidentstvo Tanganyiki 1962 1964 Prezident Tanganyiki Nyeryere i Prezident SShA Dzhon Kennedi v 1963 roci Nyeryere zgodom prokomentuvav sho vin duzhe povazhaye Kennedi yakogo vin vvazhav dobroyu lyudinoyu 9 grudnya 1962 roku cherez rik pislya zdobuttya nezalezhnosti Tanganyika stala respublikoyu Nyerere pereyihav do Derzhavnogo budinku v Dar es Salaami Dzhulius priznachiv Kavavu svoyim vice prezidentom Vin zdijsniv oficijni viziti do Zahidnoyi Nimechchini SShA Kanadi Alzhiru Skandinaviyi Gvineyi ta Nigeriyi U SShA vin zustrivsya z prezidentom Dzhonom F Kennedi i hocha voni osobisto spodobalisya odin odnomu Nyerere ne zmig perekonati Kennedi posiliti svoyu poziciyu shodo aparteyidu v Pivdennij Africi Pershi roki prezidentstva v Nyereri buli v osnovnomu zajnyati afrikanskimi spravami U lyutomu 1963 roku vin vzyav uchast u konferenciyi Afro azijska solidarnist de vin navodiv nedavnyu kongolezku situaciyu yak priklad neokolonializmu U travni vin vidvidav zasnovnicku sesiyu Organizaciyi afrikanskogo yednannya v Addis Abebi v Efiopiyi tam povtorivshi sho spravzhnya prinizliva pravda polyagaye v tomu sho Afrika ne vilna i tomu Afrika povinna vzhivati neobhidnih zahodiv dlya kolektivnogo zvilnennya Nyeryere pidtrimav ideyu ob yednannya Afriki yak yedinoyi derzhavi hocha vin ne pogodivsya z dumkoyu prezidenta Gani Kvame Nkruma sho cogo mozhna dosyagti shvidko Natomist Nyerere nagolosiv na ideyi formuvannya regionalnih konfederacij yak korotkostrokovih krokiv do mozhlivogo ob yednannya kontinentu Dotrimuyuchis cih idealiv u chervni 1963 roku Nyerere zustrivsya z prezidentom Keniyi Dzhomo Kenyatta ta prezidentom Ugandi Miltonom Obote v Najrobi de voni domovilis do kincya roku ob yednati svoyi krayini do yedinoyi Shidnoafrikanskoyi federaciyi Ce odnak nikoli ne zdijsnilosya Natomist Shidnoafrikanske spivtovaristvo bulo stvorene v 1967 roci dlya spriyannya deyakij spivpraci mizh troma krayinami Oblichchya zakolotu U sichni 1964 roku Nyerere zakinchiv pozitivnu diskriminaciyu shodo roboti na derzhavnij sluzhbi Vvazhayuchi sho kolonialnij disbalans buv vipravlenij vin zayaviv bulo b nepravilnim shob mi prodovzhuvali rozriznyati gromadyan Tanganyiki za bud yakimi oznakami okrim harakteru ta zdatnosti vikonuvati konkretni zavdannya Bagato profspilkovih diyachiv zaperechuvali pripinennya politiki i ce stalo katalizatorom zakolotu armiyi 20 sichnya 1964 roku nevelika grupa soldativ u Pershomu bataljoni rozpochala povstannya vimagayuchi pidvishennya zarplati i zvilnennya bilih oficeriv Povstanci pokinuli kazarmu Kolito i uvijshli v Dar es Salam de zahopili Derzhavnij dim Nyerere vryatuvavsya dva dni perehovuvavsya u rimo katolickij misiyi Povstanci zahopili vishogo uryadovogo diyacha Oskara Kambona Voni zmusili jogo zvilniti vsih bilih oficeriv ta priznachiti korinnogo golovoyu strilbi Tanganyiki Drugij bataljon v Tabori takozh vchiniv povstannya i korinnogo Mrisho Sarakik ya priznachili kerivnikom bataljonu Pogodivshis na bagato yihnih vimog Kambona perekonav povstanciv Pershogo bataljonu povernutisya do svoyih kazarm Podibni she menshi zakoloti spalahnuli v Keniyi ta Ugandi 22 sichnya 1964 roku Nyerere vijshov z ukrittya nastupnogo dnya vin dav pres konferenciyu v yakij zayaviv sho reputaciya Tanganyiki bula poshkodzhena povstannyam Cherez dva dni vin poprosiv britansku vijskovu dopomogu yaku bulo nadano 60 britanskih morskih komandos pribuli vertolotom do mista de voni prizemlilisya poruch iz kazarmoyu Kolito zakolotniki nezabarom zdalisya Na hvili zakolotu Nyerere rozpustiv Pershij bataljon i zvilniv sotni soldativ z Drugogo bataljonu Vin zasudiv vatazhkiv zakolotu za sprobu zalyakati nashu naciyu v rushnici i chotirnadcyatom z nih bulo priznacheno pokarannya u viglyadi pozbavlennya voli vid 5 do 15 rokiv Nyerere pov yazuvav zakolot z tim sho jogo uryad ne vstig zrobiti dostatno abi zminiti armiyu she z kolonialnih chasiv Viznayuchi deyaki vimogi povstanciv vin priznachiv Sarakik ya novim komanduvachem armiyi i pidvishiv zarobitnu platu vijsk Pislya zakolotu uryad Niyerera vse bilshe zoseredzhuvavsya na bezpeci vkladayuchi personal TANU v armiyu a takozh v derzhavnu promislovist shob zakripiti partijnij kontrol u vsij krayini Prezidentstvo TanzaniyiOb yednannya iz Zanzibarom 1964 Pislya revolyuciyi u Zanzibari Abejd Karume ogolosiv sebe prezidentom odnopartijnoyi derzhavi i pochav pererozpodilyati zemli sho nalezhat arabskim zemlyam sered selyan Afriki Sotni arabiv ta indianciv pokinuli Zanzibar Zahidni derzhavi neohoche viznavali uryad Karume todi yak Radyanskij Soyuz Shidnij blok ta Kitajska Narodna Respublika shvidko zrobili ce i zaproponuvali krayini dopomogu Nyerere buv rozlyuchenij na cyu zahidnu vidpovid a takozh na shirshe nezdatnist Zahodu zrozumiti chomu v pershu chergu Zanzibar povstav U kvitni 1964 roku Nyerere vidvidav Karume nastupnogo dnya voni ogolosili pro politichne ob yednannya Tanganyiki ta Zanzibaru Nyerere podav ce yak vidpovid na zagalnoafrikansku ideologiyu Yednist na nashomu kontinenti ne povinna priyizhdzhati cherez Moskvu chi Vashington Timchasova konstituciya Ob yednanoyi Respubliki Tanganyiki ta Zanzibaru predstavila Nyerere prezidentom krayini Karume pershim vice prezidentom a Rashidi Kavava drugim vice prezidentom U zhovtni uryad ogolosiv zminenu nazvi krayini Ob yednana Respublika Tanzaniya Ne bulo negajnih zmin u strukturi uryadu Zanzibaru Zanzibar skladav lishe 350 tisyach z 13 miljoniv naselennya Tanzaniyi Karume buv haotichnim i neperedbachuvanim Nyerere terpiv jogo zaradi yednosti Tanzaniyi Odnogo razu u serpni 1969 roku vlada Zanzibaru zaareshtuvala 14 cholovikiv yakih zvinuvachuvali u derzhavnomu perevoroti Vsuperech namiram Niyerera areshtovanih cholovikiv sudili tayemno a chotiroh iz nih tayemno stratili U kvitni 1972 roku Karume bulo vbito chotirma artileristami Vnutrishni ta zovnishni znosini 1964 1966 U veresni 1965 roku v Tanzaniyi vidbulisya prezidentski vibori Nyerere otrimav majzhe 97 pidtrimki Tanzaniya zaznala shvidkogo zrostannya naselennya perepis u grudni 1967 r pokazav na 35 pririst naselennya z 1957 r Zrostayucha kilkist ditej uskladnila pragnennya uryadu do zagalnoyi pochatkovoyi osviti Pomitivshi sho nevelikij sektor naselennya zmig dosyagti visokogo rivnya osviti uryad buv zanepokoyenij sho voni sformuyut pevnu elitarnu grupu Zahidni derzhavi zaklikali Nyerere ne prijmati pidtrimku z boku Kitayu yakim keruvav Mao Czedun ale u serpni 1964 roci Nyerere dozvoliv simom kitajskim instruktoram ta chotirom perekladacham pracyuvati z jogo armiyeyu protyagom pivroku U nastupni roki Kitaj stav golovnim beneficiarom zovnishnih vidnosin Tanzaniyi U lyutomu 1965 r Nyerere zdijsniv vosmidennij derzhavnij vizit do Kitayu vislovivshi dumku sho yih socialno ekonomichni proyekti shodo prosuvannya agrarnoyi krayini do socializmu mayut velike znachennya dlya Tanzaniyi Nyerere buv zahoplenij Kitayem Mao oskilki vin pidtrimuvav egalitarni cinnosti yaki vin podilyav vin takozh buv nathnennij akcentom uryadu na ekonomnosti ta ekonomici U chervni prem yer ministr Kitayu Chzhou Enlaj vidvidav Dar es Salam Kitaj nadav Tanzaniyi miljoni funtiv pozik i grantiv a takozh investuvav u cilij ryad proyektiv Nezvazhayuchi na te sho Shidnoafrikanska federaciya yaku bazhav Niyerer ne zmogla stvoritisya vin vse she pragnuv do bilshoyi integraciyi mizh Tanzaniyeyu Ugandoyu ta Keniyeyu Takozh Tanzaniya Nyerere vitala rizni vizvolni ugrupovannya z pivdnya Afriki yaki provodili operaciyi spryamovani na povalennya kolonialnih uryadiv ta vladi bilih menshin Uryad Nyerera mav tepli vidnosini iz susidnim uryadom Zambiyi Kenneta Kaunde ta nepriyazni stosunki z Malavi lider yakogo Gandings Banda zvinuvativ tanzanijciv u pidtrimci uryadovih opozicijnih ministriv Nyerere rishuche ne shvalyuvav spivpracyu Bandi z portugalskimi kolonialnimi uryadami v Angoli ta Mozambiku ta uryadami biloyi menshini Rodeziyi ta Pivdennoyi Afriki U 1967 roci uryad Niyerera vpershe priznav viznannya neshodavno ogoloshenoyi Respubliki Biafra sho vidijshla vid Nigeriyi Hocha tri inshi afrikanski derzhavi sliduvali za cim ce stavilo Nyerere v protirichchya z bilshistyu inshih afrikanskih nacionalistiv Pri nezalezhnosti Tanganyika vstupila do Britanskoyi Spivdruzhnosti Ale u veresni 1965 roku Nyerere pogrozhuvav vijti zi skladu Spivdruzhnosti yaksho uryad Velikoyi Britaniyi vestime peregovori pro nezalezhnist Rodeziyi z uryadom biloyi menshosti Iyena Smita a ne z predstavnikami chornoyi bilshosti krayini Koli u listopadi uryad Smita v odnostoronnomu poryadku progolosiv nezalezhnist Nyerer vimagav vid anglijciv negajno vzhiti zahodiv shodo yih pripinennya Velika Britaniya cogo ne zrobila i u grudni Tanzaniya rozirvala z nimi diplomatichni vidnosini Ce prizvelo do vtrati anglijskoyi dopomogi ale Nyerer vvazhav za neobhidne prodemonstruvati sho afrikanci stoyat za yih slovom Vin pidkresliv sho britanski tanzanijci zalishayutsya bazhanimi v krayini i sho nasilstvo shodo nih ne bude terpiti Nezvazhayuchi na pripinennya diplomatichnih kontaktiv Tanzaniya spivpracyuvala z Velikoyu Britaniyeyu v aviaperevezenni ekstrenih postavok nafti Vidnosini takozh buli napruzhenimi iz SShA U listopadi 1964 roku Kambona publichno ogolosiv pro viyavlennya dokaziv amerikansko portugalskoyi zmovi shodo vtorgnennya v Tanzaniyu Dokazi yaki skladalisya z troh fotostatistichnih dokumentiv buli poznacheni pidrobkoyu Posolstva SShA i Niyerere viznav sho taka mozhlivist ye Vidnosini zi SShA pogirshilisya u sichni 1965 roku koli Nyerere vislav dvoh chleniv posolstva SShA za pidrivnu diyalnist dokazi publichno ne buli predstavleni dlya pidtverdzhennya yihnoyi vini SShA vidpovili vignannyam radnika z posolstva Tanzaniyi u Vashingtoni u svoyu chergu Tanzaniya vidklikala svogo posla Otmana Sharifa Pislya 1965 roku vidnosini Tanzaniyi ta SShA postupovo pokrashuvalisya Arushska deklaraciya 1967 1970 Dokladnishe Arushska deklaraciya Pam yatnik Deklaraciyi Arushi zgodom zvedenij na zgadku pro deklaraciyu Nyerera U sichni 1967 roci Nyerere vidvidav zasidannya Nacionalnoyi vikonavchoyi vladi TANU v Arushi Tam vin predstaviv Komitetu novu zayavu pro partijni principi Arushsku Deklaraciyu Cya deklaraciya pidtverdzhuvala prihilnist uryadu do pobudovi demokratichnoyi socialistichnoyi derzhavi ta pidkreslyuvala rozvitok samostijnosti Na dumku Nyerera spravzhnya nezalezhnist bula nemozhliva poki krayina zalishalasya zalezhnoyu vid podarunkiv ta pozik inshih krayin Vin peredbachav sho slid poklasti novij akcent na rozvitok selyanskoyi silskogospodarskoyi ekonomiki dlya zabezpechennya bilshoyi samodostatnosti navit yaksho ce oznachatime upovilnennya ekonomichnogo zrostannya Pislya cogo momentu koncepciya socializmu stala centralnoyu u formuvanni politiki uryadu Dlya prosuvannya Arushskoyi Deklaraciyi grupi prihilnikiv TANU prohodilisya selami zadlya pidvishennya obiznanosti z cim dokumentom u zhovtni Nyerere suprovodzhuvav odin takij vosmidennij marsh yakij ohopiv 138 mil u jogo ridnomu rajoni Mara Nastupnogo dnya pislya prijnyattya deklaraciyi uryad ogolosiv pro nacionalizaciyu vsih tanzanijskih bankiv z kompensaciyeyu nadanoyu yih vlasnikam Protyagom nastupnih dniv vin ogolosiv pro plani nacionalizaciyi riznih strahovih kompanij importno eksportnih firm mliniv ta sizaliv a takozh pridbannya mazhoritarnogo paketu akcij u simoh inshih firmah vklyuchayuchi virobnikiv cementu sigaret piva ta vzuttya Cherez rik pislya cih pochatkovih nacionalizacij Nyeryere visoko ociniv azijciv Tanzaniyi za yih rol u zabezpechenni uspishnogo upravlinnya nacionalizovanimi bankami Nyerere dotrimuvavsya takozh dodatkovih politichnih dokumentiv Politika dotrimuvalasya poziciyi sho shkoli povinni pridilyati novij akcent vikladannyu silskogospodarskih navichok Socializm ta rozvitok silskih teritorij okresliv tristupenevij proces stvorennya kooperativnih sil udzhamaa kincevim rezultatom chogo bulo stvorennya komunalnogo gospodarstva Do kincya 1970 roku v Tanzaniyi bulo tisyacha sil yaki nazivali sebe udzhamaa Selyanam sho priyizhdzhali do cih novih sil chasto ne vistachalo samoviddanogo entuziazmu nezvazhayuchi na spodivannya Nyerere taka politika ridko pokrashuvala silskogospodarske virobnictvo Arushska Deklaraciya ogolosila pro prijnyattya kodeksu povedinki dlya chleniv TANU ta uryadovih lideriv Ce zaboronyalo yim voloditi akciyami abo utrimuvati direkciyi v privatnih kompaniyah otrimuvati bilshe odniyeyi zarplati abo voloditi bud yakimi budinkami sho voni zdavali v orendu inshim Nyerere vvazhav ce neobhidnim dlya strimuvannya zrostannya korupciyi v Tanzaniyi Pokazovo Nyerere prodav svij budinok u Magomeni a jogo druzhina pozhertvuvala svoyu ptahofabriku miscevomu kooperativnomu selu Hocha Arushska Deklaraciya bula populyarnoyu vseredini krayini deyaki politiki vistupali proti neyi U zhovtni 1969 roku bulo zaareshtovano grupu oficeriv armiyi ta kolishnih politichnih diyachiv zvinuvachenih v zmovi vbiti Nyerere ta skinuti uryad zokrema cherez sprotiv do politiki Nyerere Ekonomichna kriza i vijna z Ugandoyu 1971 1979 Na pochatku 1970 h rr uryad Nyerere priskoriv proces vprovadzhennya konceptu udzhamaa Uryad spodivavsya sho ce pokrashit produktivnist silskogo gospodarstva a ce dozvolit krayini bilshe eksportuvati i menshe pokladatisya na import Vse chastishe fermeriv yaki vidmovilisya priyednatisya do komunalnih sil rozglyadali yak oponentiv TANU Policiya pochala obvoditi fermeriv i zmushuvala yih pereyizhdzhati v sela Yak rezultat silske virobnictvo bulo silno porusheno Zhodne z sil ne dosyaglo oficijnih cilej shodo produktivnosti silskogo gospodarstva Import prodovolstva rizko zris vtrichi a inflyaciya priskorilasya todi yak eksport lishe podvoyivsya Ves cej proces takozh poshkodiv reputaciyu Nyerere sered silskogo naselennya Ale koncept udzhamaa mav bilshij uspih u zabezpechenni shirshogo dostupu gromadskosti do socialnih poslug Protyagom 1970 h rokiv kilkist ozdorovchih centriv ta silskih dispanseriv zrosla bilsh nizh udvichi Takozh v osvitnij sferi do 1978 roku 80 ditej Tanzaniyi buli v shkoli Vse zh protyagom 1970 h rokiv habarnictvo ta roztrata takozh stavali vse bilsh poshirenimi v Tanzaniyi Uryad Nyerere stvoriv Ministerstvo nacionalnoyi kulturi ta molodi za dopomogoyu yakogo spriyav zrostannyu chitko tanzanijskoyi kulturi Uporyadkuvavshi idealizovanij silskij sposib zhittya proti miskogo sposobu zhittya yakij buv poznachenij dekadentskim uryad Nyerere rozpochav svoyu operaciyu Viyana v zhovtni 1968 roku Cya cilova forma kulturi vvazhalasya dekadentskoyu vklyuchayuchi soul muziku konkursi krasi ta filmi ta zhurnali Do seredini 1970 h rokiv bulo bagato pripushen sho Nyerere podast u vidstavku Prote TANU znovu visunuv jogo na posadu prezidenta v 1975 roci Nyerere u svoyij promovi zasterig vid povtornogo obrannya tiyeyi samoyi lyudini Vin govoriv pro koncepciyu Kunatuka Zanaki yaka oznachala sho lideri peredayut vladu molodomu pokolinnyu Vin takozh zaproponuvav podiliti politichnu vladu shodo materika ta Zanzibaru Ce vidbulosya v 1977 roci koli utvorilasya ChChM Chama Cha Mapinduzi Chama Cha Mapinduzi CCM Partiya revolyuciyi Nova konstituciya zabezpechila de yure harakter odnopartijnoyi derzhavi Tanzaniyi Vijna z Ugandoyu U sichni 1971 roku prezident Ugandi Obote buv povalenij cherez vijskovij perevorot pid kerivnictvom Idi Amina Nyerere vidmovivsya viznati legitimnist administraciyi Amina i zaproponuvav Obotu pritulok v Tanzaniyi Koli v 1972 roci Amin vignav usih 50 000 agrariyiv Ugandi zi svoyeyi krayini Nyeryere viznav cej akt rasistskim Odin choven ugandijskih azijskih bizhenciv namagavsya visaditisya v Tanzaniyi hocha uryad Nyerere vidmovivsya yih prijmati poboyuyuchis sho ce prizvede do rozpalennya vnutrishnoyi rasovoyi naprugi U 1971 roci Uganda bombarduvala pivorobnij kombinat v Tanzaniyi u vidpovid na pidtrimku Niyererom Obote a v 1972 roci takozh pid bombarduvannya potrapili Bukoba i Mvanza U veresni 1972 roci loyalisti Obote rozpochali napad na Ugandu z Tanzaniyi spodivayuchis povaliti Amina U 1977 roci Shidnoafrikanska spilnota yaku stvorila Tanzaniya razom z Keniyeyu ta Ugandoyu formalno rozpalasya U zhovtni 1978 roci Uganda vtorglas v Tanzaniyu aneksuvavshi chastinu krayini Nyerere virishiv sho reakciya Tanzaniyi maye buti ne tilki dlya vidshtovhuvannya armiyi Ugandi v Ugandu ale dlya vtorgnennya v ostannyu i povalennya Amina Shob dosyagti cogo vin mobilizuvav desyatki tisyach civilnih soldativ na dopomogu regulyarnij armiyi U sichni 1979 roku tri tanzanijski bataljoni visunulisya v Ugandu Protyagom nastupnih misyaciv armiya Tanzaniyi prosunulasya dali v Ugandu Pislya togo yak voni vzyali pid kontrol Kampalu Amin ta bagato jogo poslidovnikiv vtekli Pid chas vijni Nyerer planuvav stvoriti post Aminskij uryad v Ugandi Hocha Obote zberigav riven populyarnosti v Ugandi bagato inshih vignanciv poperedzhali jogo ne povertati Obote do prezidentstva zaznachivshi sho vin vidchuzhiv zanadto bagato verstv suspilstva Nyerere prijnyav cyu poradu i organizuvavshi berezen 1979 roku konferenciyu dlya grup zaslannya v Moshi perekonav Obote ne povertatisya Konferenciya virishila sho pidtrimaye Yusufa Lyule na posadu prezidenta Ale ne vtrimavshis pri vladi zagalni vibori 1980 roku prizveli do togo sho Obote znovu stav liderom Nyerere viviv bilshu chastinu armiyi Tanzaniyi zalishivshi lishe nevelikij navchalnij kontingent hocha Uganda vstupila v cikl gromadyanskih vijn do 1986 roku Vijna obijshlasya Tanzaniyi priblizno v 500 miljoniv dolariv SShA sho she bilshe poshkodilo yiyi krihku ekonomiku Isnuvav shirokij deficit tovariv narodnogo spozhivannya sho spriyalo zrostannyu prihovuvannya ta kontrabandi v toj chas yak bagato soldativ sho povernulisya vdalisya do zlochinnosti Ministr finansiv Tanzaniyi Edvin Mtej vstupiv u peregovori z Mizhnarodnim valyutnim fondom MVF i na pochatku 1979 roku dijshov ugodi pro te sho krayina otrimaye zvilnennya vid zaborgovanosti v obmin na programu zahodiv zhorstkoyi ekonomiyi Koli Mtej prinis ugodu do Nyerere prezident vidhiliv yiyi vvazhayuchi ce vidmovoyu vid svogo socialistichnogo poslannya Nyerere rozglyadav MVF yak neokolonialnij instrument yakij nav yazuvav politiku bidnishim krayinam yaki prinosili korist yih bagatishim partneram Kincevij termin na posadi 1980 1985 Na zagalnih viborah u Tanzaniyi 1980 roku Nyerere znovu vistupiv kandidatom u prezidenti Vin aktivno shukav nastupnika Do 1985 roku Ali Hasan Mvinij musulmanin Zanzibari stav najvidatnishim kandidatom dlya nastupnictva Nyeryere i ostannij vreshti pogodivsya pidtrimati jogo kandidaturu Mvinij zaminiv Dzhuliusa na zagalnih viborah 1985 roku Tak Nyerere buv odnim z nebagatoh afrikanskih lideriv yaki dobrovilno vitoncheno i z chestyu poklonilisya upravlinnyu Ce prineslo jomu veliku povagu na mizhnarodnomu rivni Mvinij hotiv prodovzhuvati ekonomichnu liberalizaciyu usuvayuchi deyakih ulyublenciv Nyerera z kabinetiv yaki vistupali proti jogo reform Ci reformi prizveli do inflyaciyi ta devalvaciyi valyuti znishivshi zaoshadzhennya bagatoh tanzanijciv Nyerere rozglyadav ci reformi yak vidmovu vid svoyih socialistichnih idealiv Pislya prezidentstvaU lipni 1987 roku Nyerere povernuvsya do Edinburzkogo universitetu shob vistupiti iz vstupnim slovom shodo Afriki pislya zdobuttya nezalezhnosti na odnij z konferencij Jogo zaprosili ocholiti mizhnarodnij komitet z ekonomichnih problem sho stoyat pered Globalnim Pivdnem de vin pracyuvav razom z majbutnim prem yer ministrom Indiyi Manmoganom Singhom U serpni 1990 roci Nyeryere pishov z posadi golovi ChChM Chama Cha Mapinduzi Partiya revolyuciyi Naperedodni vin vistupav za perehid Tanzaniyi do bagatopartijnoyi demokratiyi Vin vvazhav sho ChChM stala korumpovanoyu ta ne duzhe efektivnoyu a konkurenciya z inshimi partiyami zmusit yiyi pokrashitisya Na taku jogo poziciyu vplivalo te sho vidbuvalos v inshih socialistichnih derzhavah rozpad Shidnogo bloku perebudova u Radyanskomu Soyuzi reformi v Kitayi Dlya togo shob dosliditi pitannya perehodu do bagatopartijnoyi sistemi bulo stvoreno Komisiyu Nyalilli Piznishe voni zrobili visnovok sho nezvazhayuchi na te sho bilshist tanzanijciv hochut zberegti odnopartijnu sistemu kilka konkuruyuchih partij prinesut Tanzaniyi bilshe koristi Pochali z yavlyatis novi politichni partiyi yak ot Chadema ta Gromadskij ob yednanij front odnak ChChM vse she zalishilas dominuyuchoyu Zavdyaki takim zminam ta vihodu novih gazet mezhi svobodi slova v krayini takozh buli rozshireni Komisiya Nyalilli takozh rekomenduvala perehid do federaciyi troh uryadiv z avtonomnimi Zanzibarom ta materikovoyu chastinoyu ta yedinim federalnim uryadom Nyerere cyu poziciyu ne pidtrimuvav stverdzhuvav sho taki zmini ne prizvedut do pokrashen a tilki vitratyat groshi platnikiv podatkiv Nyerere kritikuvav samostijni kroki Zanzibaru u zovnishnij politici argumentuyuchi ce tim sho zakordonni spravi ye federalnim pitannyam Ne pidtrimuvav vin takozh i zaklikiv stvoriti regionalnij uryad materikovoyi chastini Tomu u 1995 roci vin vistupiv z promovoyu v yakij govoriv pro trishini v Tanzaniyi sprichineni korupciyeyu separatizmom ta trajbalizmom Vin visloviv zanepokoyennya z privodu zrostannya shovinizmu na materikovij chastini Tanzaniyi yak vidpovid na separatizm u Zanzibari ta stverdzhuvav sho ce pereroste v pleminne supernictvo Na taki jogo zanepokoyennya chastkovo vplinuli neshodavni podiyi genocidu v Ruandi Piznishe vin vse she brav uchast u spravah ChChM pidtrimuyuchi Bendzhamina Mkapu na prezidentskih viborah Tanzaniyi 1995 roku Pislya peremogi Mkapi pid chas svogo vistupu na partijnih zborah ChChM Nyerere zayaviv sho maye namir vijti z politiki povnistyu Ostanni roki 1994 1999 Vhid do Muzejnogo centru Mvalimu Nyerere v Butiami prisvyachenogo Nyerere Pislya vihodu z partiyi Nyerere podorozhuvav bilshe nizh za chasi svogo prezidentstva ta zustrichavsya z kerivnictvom riznih derzhav advokatuyuchi problemu bidnosti Takozh vin zalishivsya aktivnim u mizhnarodnih vidnosinah Zokrema u 1994 roci Nyerere vidvidav Panafrikanskij kongres u 1997 vistupiv z promovoyu prisvyachenoyu sorokovij richnici nezalezhnosti Gani pid chas yakoyi visloviv pidtrimku zagalnoafrikanskim idealam ta zasterig vid povernennya do plemeni po vsomu kontinentu Naprikinci 1990 h vin takozh refleksuvav stosovno svogo prezidentstva zaznachavshi sho hocha vin i pomilyavsya zokrema v tomu sho peredchasno provodiv nacionalizaciyu vin dotrimuvavsya principiv Arushskoyi deklaraciyi Pislya viboriv 1995 roku Organizaciya Ob yednanih Nacij zvernulas do Nyerere z prohannyam vistupiti v yakosti poserednika v gromadyanskij vijni v Burundi ta dopomogti yiyi zavershiti Beruchi uchast v peremovinah Nyerere vidstoyuvav dumku sho rezolyuciya shodo miru povinna vihoditi z regionalnoyi iniciativi a ne z tiyeyi yaku visunuli zahidni derzhavi Vin napolyagav na procesi vseosyazhnoyi uchasti i navit najmenshi politichni grupi buli zaprosheni brati uchast u procesi peremovin Ce prodovzhuvalos do smerti Nyerere pislya chogo poserednictvo u peremovinah perejshlo do Nelsona Mandeli U 1997 roci Nyerere zdijsniv ostannij vizit do Edinburga de vistupav z lekciyami ta seminarami v Centri afrikanskih doslidzhen Edinburzkogo universitetu Pislya chogo povernuvsya do svogo ridnogo selisha Butiami sho znahoditsya na zahodi Tanzaniyi U veresni 1999 roku vin poyihav do Angliyi na likuvannya Odrazu buv gospitalizovanim do likarni Sent Tomas u Londoni de 14 zhovtnya 1999 roku i pomer Pro smert Nyerere na nacionalnomu telebachenni ogolosiv prezident Tanzaniyi Bendzhamin Mkapa takozh u zv yazku z ciyeyu podiyeyu bulo ogolosheno 30 dennij traur Protyagom cih dniv radio Tanzaniyi translyuvalo pohoronnu muziku a nacionalne telebachennya videomateriali pro zhittya Dzhuliusa Pohovano jogo u Butiami Politichni poglyadiIdeologiya Nyerere forma afrikanskogo socializmu vidoma v sviti yak Udzhamaa Bilshist politichnih perekonan Dzhuliusa sformuvalis same pid chas navchannya v Edinburzi Vin osobisto zaznachav sho rozvivav vsyu svoyu politichnu filosofiyu poki buv tam Silnij vpliv na formuvannya jogo poglyadiv mali tvori klasichnogo liberalizmu ta fabianskogo socializmu a takozh zahoplennya Adamom Smitom ta Dzhonom Styuartom Millem kotrih vin vivchav buduchi studentom Protyagom svogo zhittya vin zalishiv bagato materialu v pidtrimku svoyij ideologiyi buduchi pismennikom ta oratorom Nyerere buv afrikanskim nacionalistom Vin znevazhav kolonializm i vidchuvav obov yazok protistoyati jomu v Tanganyici V osnovi jogo pidhodu do nacionalizmu bulo dva golovnih punkti mozhlivist afrikanskih derzhav samostijno prijmati rishennya ta zabezpechennya suverenitetu ta yednosti Afriki Vin postijno stverdzhuvav sho afrikanski mini derzhavi ne zmozhut zahishati svij suverenitet i nezalezhnist bez ob yednannya Vistupayuchi proti kolonializmu Nyerere viznav sho jogo nadihali principi sho stoyali yak za amerikanskoyu tak i za francuzkoyu revolyuciyami Na nogo takozh vplivav indijskij ruh za nezalezhnist yakij uspishno prizviv do stvorennya Respubliki Indiya v 1947 roci Nyerere prosuvav ideyu nenasilnickih protestiv i buv perekonanim sho situaciya v Tanganyici bula spriyatliva dlya cogo Vin zayavlyav sho nasilstvo ye zlo do yakogo ne potribno vdavatis dopoki ce ne ye absolyutno neobhidnim Stavshi liderom svogo grafstva vin stav viznachnim prihilnikom antikolonialnih ruhiv na pivdni Afriki nadayuchi cim grupam materialnu diplomatichnu ta moralnu pidtrimku Vistupayuchi proti yevropejskogo kolonializmu Nyerere ne buv antagonistichnimi shodo bilih yevropejciv adzhe usvidomlyuvav sho ne vsi voni kolonizatori ta rasisti Do zdobuttya nezalezhnosti vin napolyagav na nerasistskomu fronti proti kolonializmu kidayuchi viklik tim afrikanskim nacionalistam yaki hotili pozbaviti rivnih prav yevropejskih ta azijskih menshin Shidnoyi Afriki Vin stverdzhuvav sho rasovu rivnist slid pidtrimuvati na individualnomu rivni Pri comu osoba maye buti zahishenoyu vid rasovoyi diskriminaciyi yuridichno a ne prosto mati pevnu kilkist parlamentskih misc dlya svoyeyi rasovoyi grupi Taka poziciya Nyerere shodo multirasovosti vidriznyalas vid pidhodiv prijnyatih bagatma inshimi afrikanskimi nacionalistami Dzhulius Nyerere buv panafrikanistom Odnak vin zvertav uvagu na deyaki superechnosti mizh jogo metodami upravlinnya derzhavoyu ta panfarikanskimi cinnostyami sho nazvav dilemoyu panafrikanista Nyerere nagoloshuvav na ideyi demokratiyi yak na principi Vin vvazhav sho idealnoyu formoyu pravlinnya ye ta za yakoyi ves narod upravlyaye derzhavoyu virishuye svoyi spravi shlyahom vilnoyi diskusiyi Na taku poziciyu vplinuli zokrema metodi prijnyattya rishen pritamanni korinnim afrikanskim suspilstvam Za Nyerere samoyu sutnistyu tradicijnoyi afrikanskoyi demokratiyi ye obgovorennya pitannya dopoki vsi ne pogodilis Vin perejnyav cinnosti liberalnoyi demokratiyi odnak zoseredzhuvav svoyu uvagu na tomu yak afrikanizuvati demokratiyu Vin pidkreslyuvav sho afrikanski derzhavi pislya kolonialnoyi situaciyi opinilisya v situaciyi vidminnij vid zahidnih i tomu potrebuyut inshoyi strukturi upravlinnya Yaksho tochnishe Nyerere vistupav za predstavnicku demokratiyu v ramkah odnopartijnoyi sistemi Vin vistupav takozh proti utvorennya bagatoh partij ta inshih politichnih organizacij z riznimi cilyami v Tanzaniyi vvazhayuchi yih rujnivnimi shodo jogo uyavlennya pro garmonijne suspilstvo i poboyuyuchis yih zdatnosti nadali destabilizuvati i bez togo ne micnu derzhavu Dlya nogo garantiyeyu demokratiyi bula ne bagatopartijnist a faktichne zabezpechennya gromadyanskih ta politichnih svobod Nyerere buv socialistom jogo poglyadi na socializm pereplitalisya z ideyami shodo demokratiyi Vin vvazhav sho socializm ne ye chuzhim Africi a navpaki vidobrazhaye tradicijnij afrikanskij sposib zhittya Jogo perekonannya vidriznyalis vid idej social demokratiyi ta marksizmu vin ne pidtrimuvav marksistsku klasovu borotbu Ce bulo zumovleno tim sho na jogo dumku ideyi shodo pobudovi socialistichnogo suspilstva z kapitalistichnogo nemozhlivo zastosuvati do postkolonialnoyi Afriki de malo abo vzagali nemaye kapitalizmu i de tradicijne suspilstvo ne bulo tak silno rozsharovane na klasi Nyerere buv perekonanij sho pochinati socializm u afrikanskomu konteksti slid iz pleminnogo komunalizmu ta kolonialnoyi spadshini yaka ne pobuduvala znachnogo kapitalizmu Nyerere kritichno takozh stavivsya do utopichnogo socializmu vvazhayuchi taku model ne aktualnoyu dlya tanzanijskoyi situaciyi Na jogo dumku ci yevropejski socialistichni pismenniki ne stvorili koncepcij kotri b pidhodili do afrikanskogo kontekstu oskilki voni ne rozglyadali istoriyu kolonialnogo panuvannya yaku perezhila Afrika Nyerere tverdo viriv u egalitarizm i u stvorennya suspilstva rivnih pragnuchi dosyagti bezklasovogo suspilstva Na jogo dumku rivnist povinna vihoditi z prihilnosti individa do spravedlivogo suspilstva v yakomu vsi talanti ta zdibnosti vikoristovuyutsya povnoyu miroyu Vin bazhav suspilstva v yakomu interesi osobistosti ta suspilstva buli odnakovimi Ta vvazhav sho neobhidno zbalansuvati prava lyudini i yihnij obov yazok pered suspilstvom vislovivshi dumku pro te sho zahidni krayini zanadto silno akcentuyut uvagu tilki na individualnih pravah Nyerere viriv sho same v Africi zumiyut dosyagti balansu mizh interesami osobistosti ta suspilstva chogo ne vdalos zrobiti na inshih kontinentah Pid chas svogo prezidentstva Nyerere prignichuvav elitarizm i vsilyako pidtrimuvav rivnist statej Vin zalishavsya viddanim viri v verhovenstvo prava ta postijno nagoloshuvav na neobhidnosti napoleglivoyi praci apelyuyuchi do tradicij Centralnimi u jogo koncepciyi afrikanskogo socializmu buli ideyi svobodi rivnosti ta yednosti Osobiste zhittyaNyerere najchastishe opisuvali yak legkogo v spilkuvanni dotepnogo duzhe skromnogo ta nevibaglivogo cholovika Lyudi z jogo otochennya kazali sho v nogo rozum ta serce naukovcya i zahoplyuvalis jogo uminnyam govoriti prosto ta logichno pro skladne Vin buv cilespryamovanim principovim chasto emocijnim ta bezkompromisnim kerivnikom z gostrim pochuttyam spravedlivosti Praci Nyerere shiroko vidavali vprodovzh jogo zhittya Okrim nih vin pisav poeziyu ta pereklav p yesi Vilyama Shekspira Yulij Cezar i Venecianskij kupec na suahili U vici 20 rokiv Nyerere perejshov u rimo katolicizm Hristiyanstvo silno vplinulo na jogo zhittya ta politichni perekonannya vin nazivav hristiyanstvo revolyucijnim virospovidannyam ale vvazhav sho jogo sut chasto vikrivlyuyetsya cerkvami Odnak protyagom svogo zhittya regulyarno vidviduvav bogosluzhinnya Z druzhinoyu Mariyeyu Gabriel u Nyerere bulo semero ditej Za chasiv prezidentstva vin napolyagav na tomu shob jogo diti hodili v derzhavnu shkolu i ne otrimuvali zhodnih osoblivih pilg U nogo bulo 26 onukiv SpadshinaStatuya v centri ploshi Nyerere v Dodomi Tanzaniya U Tanzaniyi Nyerere nazivali Batkom naciyi ta Mvalimu vchitelem Tanzanijskij doslidnik na im ya Godfri Mvakikagile zayaviv sho same ideali Nyerere rivni ta socialnoyi spravedlivosti pidtrimuvali Tanzaniyu i zavoyuvali yij reputaciyu odniyeyi z najbilsh stabilnih mirnih ta ob yednanih krayin Afriki Jomu vdalos stabilizuvati uryad ta trimati krayinu v spokoyi sho bulo skladno v toj chas na kontinenti Pislya smerti Nyerere dosit chasto nazivali simvolom naciyi na chest nogo vidkrili muzej ta mavzolej a Katolicka cerkva v Tanzaniyi hotila navit kanonizuvati Politichnu ta derzhavotvorchu diyalnist Nyerere ocinyuvali duzhe neodnoznachno Paul B yerk zaznachav sho hocha Nyeryere i buv prihilnikom demokratiyi jogo pragnennya do demokratiyi adaptovanoyi do shidnoafrikanskogo suspilstva prizvelo do togo sho vin stvoriv odnopartijnu derzhavu yaka regulyarno porushuye demokratichni cinnosti B yerk nazivav Nyerere diktatorom hoch i ne zaperechuvav sho toj ne vdavavsya do nasilstva Shozhoyi poziciyi pritrimuvavsya politik Ismayil Yussa kotrij kazav sho prignichuyuchi inakomislennya Nyerere ne vidriznyavsya nichim vid inshih diktatoriv hoch i ne vbivav lyudej V toj chas gromadyani Tanzaniyi pislya jogo smerti vislovlyuvali dumki sho Nyerere dav gidnist prignoblenim ta znevazhenim Potyagom zhittya Nyerere bagato uvagi pridilyav zberezhennyu dikoyi prirodi Tanzaniyi yak odnogo z nacionalnih nadban Za jogo prezidentstva zberezhennya prirodnih resursiv bulo odnim z osnovnih prioritetiv uryadu sho malo pozitivni naslidki Na chas zdobuttya nezalezhnosti v krayini buv tilki odin prirodnij nacionalnij park sogodni yih kilkist zrosla do 12 sho pokrivaye blizko 4 5 teritoriyi Na jogo chest nazvani Mizhnarodnij aeroport v Tanzaniyi ta stipendialna programa v Universiteti Edinburga Fond Mvalimu Nyerere Fond buv zasnovanij u 1996 roci samim Nyerere dlya spriyannya miru yednosti ta rozvitku Fond nacilenij na monitoring diyalnosti derzhavnih ta privatnih ustanov i spivpraci z nimi dlya rozvitku ta pidtrimki idealiv cilisnosti rivnosti j verhovenstva prava v Shidnij Africi ta za yiyi mezhami PrimitkiBibliotheque nationale de France BNF platforma vidkritih danih 2011 d Track Q19938912d Track Q54837d Track Q193563 Encyclopaedia Britannica d Track Q5375741 SNAC 2010 d Track Q29861311 Deutsche Nationalbibliothek Record 118735748 Gemeinsame Normdatei 2012 2016 d Track Q27302d Track Q36578 Find a Grave 1996 d Track Q63056 National Association for the Advancement of Colored People 1996 s 35 a href wiki D0 A8 D0 B0 D0 B1 D0 BB D0 BE D0 BD Citation title Shablon Citation citation a Propushenij abo porozhnij title dovidka Blumberg Arnold 1995 s 221 222 ISBN 0313287511 Arhiv originalu za 11 listopada 2012 Procitovano 29 chervnya 2010 1971 Political Roles In A New State Tanzania s First Decade Yale University Press s 204 ISBN 0300014104 arhiv originalu za 21 kvitnya 2021 procitovano 29 chervnya 2010 Bjerk Paul Building a peaceful nation Julius Nyerere and the establishment of sovereignty in Tanzania 1960 1964 Rochester NY ISBN 978 1 78204 559 5 OCLC 919087455 Bjerk Paul Julius Nyerere Athens Ohio ISBN 978 0 8214 4596 9 OCLC 988278729 Bjerk Paul 8 grudnya 2011 Nyerere Julius African American Studies Center Oxford University Press ISBN 978 0 19 530173 1 Procitovano 21 chervnya 2020 Schneider Leander 25 lyutogo 2019 Julius Nyerere Tanzanian President Statesman and Intellectual Oxford Research Encyclopedia of African History Oxford University Press ISBN 978 0 19 027773 4 Procitovano 21 chervnya 2020 Campbell Horace 27 kvitnya 2010 Nyerere Julius Kambarage African American Studies Center Oxford University Press ISBN 978 0 19 530173 1 Procitovano 21 chervnya 2020 Bjerk Paul Paul K cop 2017 Julius Nyerere Ohio University Press ISBN 0 8214 2260 X OCLC 1004965190 Shivji Issa G 2012 03 Nationalism and pan Africanism decisive moments in Nyerere s intellectual and political thought Review of African Political Economy T 39 131 s 103 116 doi 10 1080 03056244 2012 662387 ISSN 0305 6244 Procitovano 21 chervnya 2020 www juliusnyerere org Arhiv originalu za 24 chervnya 2020 Procitovano 21 chervnya 2020 www marxists org Arhiv originalu za 14 kvitnya 2021 Procitovano 21 chervnya 2020 www juliusnyerere org Arhiv originalu za 21 chervnya 2020 Procitovano 21 chervnya 2020 Nagar Richa 20 kvitnya 2017 Dar es Salaam University of Illinois Press doi 10 5406 illinois 9780252038792 003 0003 Procitovano 21 chervnya 2020 www juliusnyerere org Arhiv originalu za 23 chervnya 2020 Procitovano 21 chervnya 2020 Cranford Pratt lt italic gt The Critical Phase in Tanzania 1945 1968 Nyerere and the Emergence of a Socialist Strategy lt italic gt New York Cambridge University Press 1976 Pp x 309 19 95 The American Historical Review 1977 10 doi 10 1086 ahr 82 4 1037 ISSN 1937 5239 Procitovano 21 chervnya 2020 Martin Robert 1973 03 We Must Run While They Walk a portrait of Africa s Julius Nyerere by William Edgett Smith New York Random House 1971 Pp 296 7 95 Published as Nyerere of Tanzania by Victor Gollancz London 1972 2 50 The Journal of Modern African Studies T 11 1 s 165 167 doi 10 1017 s0022278x00008211 ISSN 0022 278X Procitovano 21 chervnya 2020 www juliusnyerere org Arhiv originalu za 23 chervnya 2020 Procitovano 21 chervnya 2020 www juliusnyerere org Arhiv originalu za 22 chervnya 2020 Procitovano 21 chervnya 2020 www juliusnyerere org Arhiv originalu za 21 chervnya 2020 Procitovano 21 chervnya 2020 LiteraturaV I Golovchenko Nyerere Dzhulius Kambaradzhe Ukrayinska diplomatichna enciklopediya U 2 h t Redkol L V Guberskij golova ta in K Znannya Ukrayini 2004 T 2 812s ISBN 966 316 045 4 Dzhulius Nerere gumanist politik myslitel Moskva 2002 ros Dzhulius Kambarage Nerere pervyj prezident svobodnoj Tanzanii Moskva 2010 ros Dzhulius Nyerere fototeka