Джованна I (італ. Giovanna I; 1328 — 12 травня 1382) — королева Неаполю у 1343—1382 роках, графиня Провансу.
Джованна I італ. Giovanna I | ||
![]() | ||
![]() | ||
| ||
---|---|---|
1343 — 1382 | ||
Попередник: | Роберт І | |
Наступник: | Карл III Малий і Людовік І | |
| ||
1343 — 1382 | ||
Коронація: | Титулярна | |
Попередник: | Роберт І | |
Наступник: | Карл III Малий і Людовік І | |
Народження: | 1328 Неаполь, Неаполітанське королівство | |
Смерть: | 12 травня 1382 замок Муро | |
Причина смерті: | задуха | |
Поховання: | d | |
Рід: | Анжу | |
Батько: | ||
Мати: | Марія Валуа | |
Шлюб: | Андрій Угорський Людовік Тарентський Хайме IV Оттон Брауншвейзький | |
Діти: | 1 син та 2 доньки | |
Нагороди: | ||
|
Життєпис
Молоді роки
Походила з Анжуйської династії Капетингів. Донька , герцога Калабрії (старшого сина короля Роберта I), і Марії Валуа, сестри Філіппа VI, короля Франції. 1328 року помер її батько, а 1331 року — мати. 1333 року оголошена герцогинею Калабрії, а згодом за наполяганням діда вступила в шлюб з Андрієм Угорським. 1334 року Джованну оголосили княгинею Салерно. Здобула гарну освіту, її вчителі відзначали блискучі таланти. Втім з дитинства виявила себе норовливою, з палким характером, нестримно віддавалася своїм пристрастям, вела безладне життя. Замолоду мала декілька позашлюбних зв'язків.
Після смерті діда короля Роберта I у 1343 році успадкувала трон Неаполя під контролем регентської ради.
Королювання
Перший шлюб
Свого чоловіка, угорського принца Андрія, який не мав жодної освіти, королева Джованна I абсолютно щиро зневажала і постійно ображала прибулих разом з ним угорців. Чвари між подружжям ще більше посилилися через суперництво. Фактичними справами керувала регентська рада на чолі із Санчею Майрською. Втім, рада швидко виявила нездатність, тому папа римський Климент VI як сюзерен спрямував до Неаполя свого легата Аймері де Шателса. Коронація Джованни I відбулася у 1344 році.
Королева угорська Єлизавета, мати Андрія, приїхавши до Неаполя з великою сумою грошей, вимагала коронувати свого сина і оголосити його співправителем королеви Неаполя. Національна партія хотіла, щоб він мав лише титул герцога Калабрії, і не погоджувалася надати йому королівську владу. Але папа римський Климент VI, підкуплений угорцями, велів коронувати Андрія. Ця вимога мала для угорського принца найтрагічніший результат: вночі 18 вересня 1345 року його було вбито в королівському палаці в Аверсі, а труп його викинули з вікна в сад. Чутки приписувала цей злочин двом небожам короля Роберта — герцогу Людовіку Тарентському і . Сама Джованна I перебувала під сильною підозрою. Вже після смерті чоловіка народила сина. При цьому вона анітрохи не була засмучена загибеллю чоловіка Андрія і 20 серпня 1346 року обвінчалася з герцогом Людовіком.
Скориставшись цим розгардіяшем ще у 1345 році Джованні II, маркіз Монферра захопив частину володінь Неаполя в П'ємонті. Намісник Джованни I намагався повернути володіння за допомогою Жака, князя П'ємонту, і Амадея VI, графа Савойї. Втім вони у 1347 році зазнали поразки від спільних військ Монферра, Салуццо і дофіна В'єннського, в результаті чого П'ємонт для Джованни I було втрачено.
Війна з Угорщиною
У 1347 році угорський король Людовік Великий виступив проти Джованни I, плануючи помститися за смерть брата. У січні 1348 року неаполітанське військо зазнало поразки у битві при Капуї, і Людовік Угорський опанував усією країною. Джованна I завантажила на корабель свою скарбницю й втекла в Прованс, який їй належав.
Проте угорський король незабаром зіткнувся в Італії з моровицею. У червні 1348 року він поспішно виїхав до Угорщини, але залишив у всіх фортецях свої залоги. Дізнавшись про це, королева і її чоловік зібрали загони найманців і разом з ними висадилися в Неаполі, в результаті чого почалася запекла війна з угорськими військами. Поступово Джованні I вдалося перетягнути на свій бік кілька загонів, що раніше служили угорському королю, і відтіснити ворогів в Абруццо.
У 1350 році Людовік Великий знову рушив до Неаполітанського королівства і підступив до Неаполя. Джованна I з чоловіком втекли до Гаети. У жовтні того ж року було укладено перемир'я на таких умовах: папа римський проведе слідство щодо вбивства принца-консорта Андрія, і якщо виявиться, що королева невинна в смерті чоловіка, Неаполітанське королівство залишиться за нею. В іншому випадку воно повинно було перейти під владу Людовіка, короля Угорщини. Розшук вівся більш сумлінно: численні підозри проти Джованни I підтвердилися, проте кардинали, що розбирали справу, все-таки оголосили королеву невинною. Було офіційно заявлено, що ненависть її до Андрія розпалилася через підступи диявола і, отже, вона діяла всупереч власній волі. Незважаючи на усю двозначність такого рішення, Людовік Угорський цілком ним задовольнився.
Другий та третій шлюби
Слідом за цим Джованна I повернулася до Неаполю. В цей час Людовік Тарентський, другий чоловік королеви, поводився з нею дуже суворо і не давав їй ніякої участі в управлінні, стримував її марнотратство і навіть піддавав тілесним покаранням. У 1356 році Джованна I та її чоловік, скориставшись сходженням на сицилійський трон малолітнього Федеріго III, наказали атакувати Сицилію. Після початкового успіху, неаполітанські війська зазнали поразки. Коли чоловік помер в 1362 році Джованна I не надто шкодувала про його смерть.
Самій їй важко було управляти королівством. Королева шукала людину, яку вона могла б підпорядкувати собі точно так же, як сама була підпорядкована колишньому чоловікові. Зрештою зупинила свій вибір на Хайме IV, королі Майорки. Переймаючись бідністю і сподіваючись, що новий шлюб допоможе йому повернути Майорку, останній прийняв усі умови Джованни I: він не вимагав, щоб йому було надано королівський титул і дозволено участь в управлінні. 1373 року Джованна I отримала від свого родича Філіппа Тарентського князівство Ахейя, яке передала в управління чоловікові.
Але, оселившись у Неаполі, він незабаром посварився з дружиною та її родичами. У наступному році він повернувся до Кастилії і потрапив там в полон до Енріке II, короля Кастилії. Джованна I викупила його за 40 тисяч дукатів, але і тоді він не залишив свого наміру повернути Майорку, незважаючи на те, що королева Неаполю була проти цього. Щоб вилікувати чоловіка від невгамовного честолюбства, Джованна I зважилася на крайні заходи — звеліла взяти його під варту і більше півроку тримала Хайме IV в ув'язненні. Це не допомогло. Хайме поїхав до Франції, здійснив новий похід проти Арагону, зазнав поразки і помер в 1374 року в Кастилії.
Відтоді становище Джованни I ставало дедалі більш непевним. Єдиний син її від першого шлюбу помер ще дитиною. Інших дітей у неї не було, тому доводилося шукати спадкоємця серед бічних ліній Анжуйської династії. Щоб примиритися зі своїм старим ворогом — королем угорським Людовіком Великим — Джованна I оголосила своїм наступником троюрідного брата Карла, герцога Дураццо, якого король Угорщини одружив із небогою Джованни I — Маргаритою.
Четвертий шлюб
Проте Джованна I із засторогою поставилася до Карла Дураццо. Щоб убезпечити себе, королева вирішила вступити в новий шлюб. На цей раз вона шукала людину, здатну командувати військами і тримати в покорі найманців. Їй рекомендували принца Оттона Брауншвейн-Грюбенхагена, капітана однієї з найманих армій. У 1376 році вона одружилася з ним, надавши Оттону Тарентське князівство.
Оттон не вимагав королівського титулу, не втручався в справи управління. Але він не зміг врятувати Неаполітанське королівство від заворушень, в які воно занурилося через кілька років.
1377 року потребуючи гроші, королева передала ордену госпітальєрів Ахейське князівство терміном на 5 років за щорічну ренту в 4 тис. дукатів з правом подальшому викупу.
Участь у Великій схизмі
У 1378 році, після смерті папи римського Григорія XI, в західній церкви виник розкол (Велика схизма). Кардинали обрали папою римським Урбана VI, який ледве вступивши на престол, своїми насильницькими вчинками образив більшість кардиналів, неаполітанську королеву і римський народ. Дванадцять кардиналів вступили тоді в змову з Джованною I і обрали нового папу римського — Климента VII, який оселився в Авіньйоні. Обидва понтифіки негайно прокляли один одного. Урбан VI вирішив знищити королеву Неаполя, вважаючи її головним супротивником. Він відлучив її від церкви, оголосив проти неї хрестовий похід і умовив угорського короля послати до Неаполя військо на чолі з Карлом Дураццо. Джованна I планувала отримати допомогу від Франції. 1380 року вона всиновила і призначила своїм спадкоємцем брата французького короля анжуйського герцога Людовіка.
Людовік Анжуйський був затриманий внутрішніми справами, в той час як Карл Дураццо уже був в Італії. З великим військом він рушив на Неаполь. Оттон Брауншвейзький відважно захищався, але при всьому своєму вмінні не міг зупинити просування ворога. Барони королівства стали переходити на бік супротивника Джованни I. У червні 1381 року в битві при Сан-Джермано Оттон зазнав поразки. Карл Дураццо вступив до Неаполя. Королева втекла до замку Кастельнуово, який вороги взяли в облогу. Оттон намагався звільнити дружину, проте в серпні зазнав нової поразки і потрапив у полон. Оточена з усіх боків у Кастельнуово, Джованна I на інший день здалася.
Загибель
Її тримали під вартою, але поводилися з нею шанобливо. Карл Дураццо сподівався, що королева скасує своє усиновлення Людовіка Анжуйського. Проте Джованна I залишалася непохитною. Невдовзі до Неаполя став підходити Людовік Анжуйський з великим військом, тому за рішенням Дураццо 22 травня 1382 року декілька угорських найманців задушили Джованну I шовковим шнурком в замку Муро. Щоб виправдати свою жорстокість, Карл оголосив, що це помста за вбивство Андрія.
Родина
1. Чоловік — Андрій, син Карла I Роберта, короля Угорщини
Діти:
- Карл Мартел (1345—1348)
2. Чоловік — Людовік, син Філіппа I, князя Таранто
Діти:
- Катерина (1348—1349)
- Франческа (1351—1352)
3. Чоловік — Хайме IV, син Хайме III, короля Майорки
4. Чоловік — Оттон, син Генріха II, герцога Брауншвейг-Грюбенхагена
Джерела
- Vittorio e Lidia Gleijeses, La regina Giovanna d'Angiò, Tommaso Marotta editore, Napoli 1990.
- Paladilhe, Dominique (1997). La reine Jeanne: comtesse de Provence. Librairie Académique Perrin. .
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Джованна I |
- (обидва одночасно заявили свої претензії на цей титул)
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Dzhovanna I ital Giovanna I 1328 12 travnya 1382 koroleva Neapolyu u 1343 1382 rokah grafinya Provansu Dzhovanna I ital Giovanna IDzhovanna I Koroleva Neapolya 1343 1382 Poperednik Robert I Nastupnik Karl III Malij i Lyudovik I Koroleva Yerusalimu 1343 1382 Koronaciya Titulyarna Poperednik Robert I Nastupnik Karl III Malij i Lyudovik I Narodzhennya 1328 1328 Neapol Neapolitanske korolivstvoSmert 12 travnya 1382 zamok MuroPrichina smerti zaduhaPohovannya dRid AnzhuBatko Mati Mariya ValuaShlyub Andrij Ugorskij Lyudovik Tarentskij Hajme IV Otton BraunshvejzkijDiti 1 sin ta 2 donki Nagorodi Zolota troyanda Mediafajli b u VikishovishiZhittyepisMolodi roki Pohodila z Anzhujskoyi dinastiyi Kapetingiv Donka gercoga Kalabriyi starshogo sina korolya Roberta I i Mariyi Valua sestri Filippa VI korolya Franciyi 1328 roku pomer yiyi batko a 1331 roku mati 1333 roku ogoloshena gercogineyu Kalabriyi a zgodom za napolyagannyam dida vstupila v shlyub z Andriyem Ugorskim 1334 roku Dzhovannu ogolosili knyagineyu Salerno Zdobula garnu osvitu yiyi vchiteli vidznachali bliskuchi talanti Vtim z ditinstva viyavila sebe norovlivoyu z palkim harakterom nestrimno viddavalasya svoyim pristrastyam vela bezladne zhittya Zamolodu mala dekilka pozashlyubnih zv yazkiv Pislya smerti dida korolya Roberta I u 1343 roci uspadkuvala tron Neapolya pid kontrolem regentskoyi radi Korolyuvannya Pershij shlyub Svogo cholovika ugorskogo princa Andriya yakij ne mav zhodnoyi osviti koroleva Dzhovanna I absolyutno shiro znevazhala i postijno obrazhala pribulih razom z nim ugorciv Chvari mizh podruzhzhyam she bilshe posililisya cherez supernictvo Faktichnimi spravami keruvala regentska rada na choli iz Sancheyu Majrskoyu Vtim rada shvidko viyavila nezdatnist tomu papa rimskij Kliment VI yak syuzeren spryamuvav do Neapolya svogo legata Ajmeri de Shatelsa Koronaciya Dzhovanni I vidbulasya u 1344 roci Koroleva ugorska Yelizaveta mati Andriya priyihavshi do Neapolya z velikoyu sumoyu groshej vimagala koronuvati svogo sina i ogolositi jogo spivpravitelem korolevi Neapolya Nacionalna partiya hotila shob vin mav lishe titul gercoga Kalabriyi i ne pogodzhuvalasya nadati jomu korolivsku vladu Ale papa rimskij Kliment VI pidkuplenij ugorcyami veliv koronuvati Andriya Cya vimoga mala dlya ugorskogo princa najtragichnishij rezultat vnochi 18 veresnya 1345 roku jogo bulo vbito v korolivskomu palaci v Aversi a trup jogo vikinuli z vikna v sad Chutki pripisuvala cej zlochin dvom nebozham korolya Roberta gercogu Lyudoviku Tarentskomu i Sama Dzhovanna I perebuvala pid silnoyu pidozroyu Vzhe pislya smerti cholovika narodila sina Pri comu vona anitrohi ne bula zasmuchena zagibellyu cholovika Andriya i 20 serpnya 1346 roku obvinchalasya z gercogom Lyudovikom Skoristavshis cim rozgardiyashem she u 1345 roci Dzhovanni II markiz Monferra zahopiv chastinu volodin Neapolya v P yemonti Namisnik Dzhovanni I namagavsya povernuti volodinnya za dopomogoyu Zhaka knyazya P yemontu i Amadeya VI grafa Savojyi Vtim voni u 1347 roci zaznali porazki vid spilnih vijsk Monferra Salucco i dofina V yennskogo v rezultati chogo P yemont dlya Dzhovanni I bulo vtracheno Vijna z Ugorshinoyu U 1347 roci ugorskij korol Lyudovik Velikij vistupiv proti Dzhovanni I planuyuchi pomstitisya za smert brata U sichni 1348 roku neapolitanske vijsko zaznalo porazki u bitvi pri Kapuyi i Lyudovik Ugorskij opanuvav usiyeyu krayinoyu Dzhovanna I zavantazhila na korabel svoyu skarbnicyu j vtekla v Provans yakij yij nalezhav Prote ugorskij korol nezabarom zitknuvsya v Italiyi z moroviceyu U chervni 1348 roku vin pospishno viyihav do Ugorshini ale zalishiv u vsih fortecyah svoyi zalogi Diznavshis pro ce koroleva i yiyi cholovik zibrali zagoni najmanciv i razom z nimi visadilisya v Neapoli v rezultati chogo pochalasya zapekla vijna z ugorskimi vijskami Postupovo Dzhovanni I vdalosya peretyagnuti na svij bik kilka zagoniv sho ranishe sluzhili ugorskomu korolyu i vidtisniti vorogiv v Abrucco U 1350 roci Lyudovik Velikij znovu rushiv do Neapolitanskogo korolivstva i pidstupiv do Neapolya Dzhovanna I z cholovikom vtekli do Gaeti U zhovtni togo zh roku bulo ukladeno peremir ya na takih umovah papa rimskij provede slidstvo shodo vbivstva princa konsorta Andriya i yaksho viyavitsya sho koroleva nevinna v smerti cholovika Neapolitanske korolivstvo zalishitsya za neyu V inshomu vipadku vono povinno bulo perejti pid vladu Lyudovika korolya Ugorshini Rozshuk vivsya bilsh sumlinno chislenni pidozri proti Dzhovanni I pidtverdilisya prote kardinali sho rozbirali spravu vse taki ogolosili korolevu nevinnoyu Bulo oficijno zayavleno sho nenavist yiyi do Andriya rozpalilasya cherez pidstupi diyavola i otzhe vona diyala vsuperech vlasnij voli Nezvazhayuchi na usyu dvoznachnist takogo rishennya Lyudovik Ugorskij cilkom nim zadovolnivsya Drugij ta tretij shlyubi Slidom za cim Dzhovanna I povernulasya do Neapolyu V cej chas Lyudovik Tarentskij drugij cholovik korolevi povodivsya z neyu duzhe suvoro i ne davav yij niyakoyi uchasti v upravlinni strimuvav yiyi marnotratstvo i navit piddavav tilesnim pokarannyam U 1356 roci Dzhovanna I ta yiyi cholovik skoristavshis shodzhennyam na sicilijskij tron malolitnogo Federigo III nakazali atakuvati Siciliyu Pislya pochatkovogo uspihu neapolitanski vijska zaznali porazki Koli cholovik pomer v 1362 roci Dzhovanna I ne nadto shkoduvala pro jogo smert Samij yij vazhko bulo upravlyati korolivstvom Koroleva shukala lyudinu yaku vona mogla b pidporyadkuvati sobi tochno tak zhe yak sama bula pidporyadkovana kolishnomu cholovikovi Zreshtoyu zupinila svij vibir na Hajme IV koroli Majorki Perejmayuchis bidnistyu i spodivayuchis sho novij shlyub dopomozhe jomu povernuti Majorku ostannij prijnyav usi umovi Dzhovanni I vin ne vimagav shob jomu bulo nadano korolivskij titul i dozvoleno uchast v upravlinni 1373 roku Dzhovanna I otrimala vid svogo rodicha Filippa Tarentskogo knyazivstvo Ahejya yake peredala v upravlinnya cholovikovi Ale oselivshis u Neapoli vin nezabarom posvarivsya z druzhinoyu ta yiyi rodichami U nastupnomu roci vin povernuvsya do Kastiliyi i potrapiv tam v polon do Enrike II korolya Kastiliyi Dzhovanna I vikupila jogo za 40 tisyach dukativ ale i todi vin ne zalishiv svogo namiru povernuti Majorku nezvazhayuchi na te sho koroleva Neapolyu bula proti cogo Shob vilikuvati cholovika vid nevgamovnogo chestolyubstva Dzhovanna I zvazhilasya na krajni zahodi zvelila vzyati jogo pid vartu i bilshe pivroku trimala Hajme IV v uv yaznenni Ce ne dopomoglo Hajme poyihav do Franciyi zdijsniv novij pohid proti Aragonu zaznav porazki i pomer v 1374 roku v Kastiliyi Vidtodi stanovishe Dzhovanni I stavalo dedali bilsh nepevnim Yedinij sin yiyi vid pershogo shlyubu pomer she ditinoyu Inshih ditej u neyi ne bulo tomu dovodilosya shukati spadkoyemcya sered bichnih linij Anzhujskoyi dinastiyi Shob primiritisya zi svoyim starim vorogom korolem ugorskim Lyudovikom Velikim Dzhovanna I ogolosila svoyim nastupnikom troyuridnogo brata Karla gercoga Duracco yakogo korol Ugorshini odruzhiv iz nebogoyu Dzhovanni I Margaritoyu Chetvertij shlyub Prote Dzhovanna I iz zastorogoyu postavilasya do Karla Duracco Shob ubezpechiti sebe koroleva virishila vstupiti v novij shlyub Na cej raz vona shukala lyudinu zdatnu komanduvati vijskami i trimati v pokori najmanciv Yij rekomenduvali princa Ottona Braunshvejn Gryubenhagena kapitana odniyeyi z najmanih armij U 1376 roci vona odruzhilasya z nim nadavshi Ottonu Tarentske knyazivstvo Otton ne vimagav korolivskogo titulu ne vtruchavsya v spravi upravlinnya Ale vin ne zmig vryatuvati Neapolitanske korolivstvo vid zavorushen v yaki vono zanurilosya cherez kilka rokiv 1377 roku potrebuyuchi groshi koroleva peredala ordenu gospitalyeriv Ahejske knyazivstvo terminom na 5 rokiv za shorichnu rentu v 4 tis dukativ z pravom podalshomu vikupu Uchast u Velikij shizmi U 1378 roci pislya smerti papi rimskogo Grigoriya XI v zahidnij cerkvi vinik rozkol Velika shizma Kardinali obrali papoyu rimskim Urbana VI yakij ledve vstupivshi na prestol svoyimi nasilnickimi vchinkami obraziv bilshist kardinaliv neapolitansku korolevu i rimskij narod Dvanadcyat kardinaliv vstupili todi v zmovu z Dzhovannoyu I i obrali novogo papu rimskogo Klimenta VII yakij oselivsya v Avinjoni Obidva pontifiki negajno proklyali odin odnogo Urban VI virishiv znishiti korolevu Neapolya vvazhayuchi yiyi golovnim suprotivnikom Vin vidluchiv yiyi vid cerkvi ogolosiv proti neyi hrestovij pohid i umoviv ugorskogo korolya poslati do Neapolya vijsko na choli z Karlom Duracco Dzhovanna I planuvala otrimati dopomogu vid Franciyi 1380 roku vona vsinovila i priznachila svoyim spadkoyemcem brata francuzkogo korolya anzhujskogo gercoga Lyudovika Lyudovik Anzhujskij buv zatrimanij vnutrishnimi spravami v toj chas yak Karl Duracco uzhe buv v Italiyi Z velikim vijskom vin rushiv na Neapol Otton Braunshvejzkij vidvazhno zahishavsya ale pri vsomu svoyemu vminni ne mig zupiniti prosuvannya voroga Baroni korolivstva stali perehoditi na bik suprotivnika Dzhovanni I U chervni 1381 roku v bitvi pri San Dzhermano Otton zaznav porazki Karl Duracco vstupiv do Neapolya Koroleva vtekla do zamku Kastelnuovo yakij vorogi vzyali v oblogu Otton namagavsya zvilniti druzhinu prote v serpni zaznav novoyi porazki i potrapiv u polon Otochena z usih bokiv u Kastelnuovo Dzhovanna I na inshij den zdalasya Zagibel Yiyi trimali pid vartoyu ale povodilisya z neyu shanoblivo Karl Duracco spodivavsya sho koroleva skasuye svoye usinovlennya Lyudovika Anzhujskogo Prote Dzhovanna I zalishalasya nepohitnoyu Nevdovzi do Neapolya stav pidhoditi Lyudovik Anzhujskij z velikim vijskom tomu za rishennyam Duracco 22 travnya 1382 roku dekilka ugorskih najmanciv zadushili Dzhovannu I shovkovim shnurkom v zamku Muro Shob vipravdati svoyu zhorstokist Karl ogolosiv sho ce pomsta za vbivstvo Andriya Rodina1 Cholovik Andrij sin Karla I Roberta korolya Ugorshini Diti Karl Martel 1345 1348 2 Cholovik Lyudovik sin Filippa I knyazya Taranto Diti Katerina 1348 1349 Francheska 1351 1352 3 Cholovik Hajme IV sin Hajme III korolya Majorki 4 Cholovik Otton sin Genriha II gercoga Braunshvejg GryubenhagenaDzherelaVittorio e Lidia Gleijeses La regina Giovanna d Angio Tommaso Marotta editore Napoli 1990 Paladilhe Dominique 1997 La reine Jeanne comtesse de Provence Librairie Academique Perrin ISBN 2 262 00699 7 Vikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Dzhovanna I obidva odnochasno zayavili svoyi pretenziyi na cej titul