Генріх Герман Християн Глазівець (7 квітня 1825, Райхенберг, Австрійська імперія — 7 жовтня 1875, Відень) — австрійський хімік. Педагог, професор. Доктор наук.
Генріх Глазівець | |
---|---|
нім. Heinrich Hlasiwetz | |
![]() | |
Народився | 7 квітня 1825[1] Ліберець[1] |
Помер | 7 жовтня 1875 (50 років) або 8 жовтня 1875[1] (50 років) Відень, Австро-Угорщина[1] |
Країна | ![]() |
Діяльність | хімік, професор |
Alma mater | Єнський університет |
Заклад | Інсбруцький університет Віденський технічний університет |
Науковий ступінь | доктор хімічних наук |
Вчителі | Йоганн Вольфганг Деберайнер |
Біографія
Син аптекаря. Закінчив Єнський університет, де був учнем Й. В. Деберайнера і М. Шлейдена, в подальшому присвятив себе хімії. З 1849 року — асистент Й. Редтенбахера в Празькому університеті.
У 1848 році отримав диплом магістра фармацевтики, а в наступному році став доктором хімії.
У числі його учнів багато відомих хіміків, зокрема, .
Наукова діяльність
Видатні роботи Г. Глазівця в області хімії рослинних речовин з дослідження ефірних олій, глюкозидів і алкалоїдів хінної кірки, стали причиною запрошення його на посаду ад'юнкт-професора на кафедрі хімії в Інсбруці. Тут під його веденням була побудована хімічна лабораторія, де він разом зі своїми численними учнями досліджував глюкозиди, смоли, ефірні олії, алкалоїди, сполуки сечовини і її похідних, аналізи різних мінеральних вод. Список робіт Г. Глазівця і його учнів за час до 1867 року займає в «Новинах Берлінського хімічного товариства» кілька сторінок. У 1867 в якості професора зайняв кафедру хімічної технології та сільськогосподарської хімії в віденському політехнікумі (нині Віденський технічний університет), а в 1869 році став завідувачем кафедри загальної та аналітичної хімії в політехнічному інституті, продовжуючи працювати в області хімії в колишньому напрямі.
У 1870 році перейшов в Віденський університет, в якому і залишався до самої смерті. В останні роки свого життя він звернувся до дослідження білкових речовин і провів багато робіт, які висвітлили цю маловивчену в той час область хімії. У 1872—1873 році — обраний ректором Технічного університету Відня, в 1873 очолив Департамент технічних вишів у Міністерстві освіти Австро-Угорщини. Отримував запрошення зайняти кафедру в багатьох німецьких університетах, але відхиляв їх і навіть не погодився бути заступником знаменитого Ю. фон Лібіха.
Увійшов в історію за великий внесок у здійснення хімічного аналізу , флороглюцинолу, резорцину і креозоту. Крім хімії, займався також музикою і був відмінним піаністом.
Примітки
- Deutsche Nationalbibliothek Record #116917784 // Gemeinsame Normdatei — 2012—2016.
- Dr. Constant v. Wurzbach Hlasiwetz, Heinrich Hermann // Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich: enthaltend die Lebensskizzen der denkwürdigen Personen, welche seit 1750 in den österreichischen Kronländern geboren wurden oder darin gelebt und gewirkt haben — Wien: 1856. — Vol. 9. — S. 62.
Ця стаття не містить . (24 грудня 2019) |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет