Віктор Фредерік Вайскопф | |
---|---|
Victor Frederick Weisskopf | |
![]() | |
Народився | 19 вересня 1908 Відень, Австро-Угорщина |
Помер | 22 квітня 2002 (93 роки) Ньютон, США |
Місце проживання | Австрія |
Країна | |
Діяльність | фізик, фізик-ядерник, викладач університету |
Alma mater | Геттінгенський університет |
Галузь | квантова електродинаміка, ядерна фізика |
Заклад | , Рочестерський університет, Лос-Аламоська національна лабораторія, Массачусетський технологічний інститут, CERN |
Науковий ступінь | доктор філософії (1931) |
Науковий керівник | Макс Борн Юджин Вігнер |
Відомі учні | Маррі Гелл-Ман |
Аспіранти, докторанти | Маррі Гелл-Ман d d d[1] d d[1] d[1] d[1] d[1] |
Членство | Леопольдина Академія наук СРСР Американська академія мистецтв і наук Французька академія наук Академія наук НДР Папська академія наук[2] Російська академія наук Національна академія наук США Американське фізичне товариство[3] Баварська академія наук медаль Альберта Ейнштейна |
Брати, сестри | d d |
Діти | d |
Родичі | d |
Нагороди | |
Віктор Фредерік Вайскопф (нім. Victor Frederick Weisskopf; 19 вересня 1908, Відень, Австро-Угорщина — 22 квітня 2002, Ньютон, США) — американський фізик австрійського походження. Один з учасників Мангеттенського проєкту.
Біографія
Народився 19 вересня 1908 року в Відні. Закінчив Геттінгенський університет в 1931 році. У 1932—1933 роках працював там же. У 1934 році отримав диплом доктора філософії з фізики і переїхав до , де пропрацював до 1936 року. Паралельно стажувався у Нільса Бора в Копенгагенському університеті.
У 1937 році незадовго до того, як до влади в Австрії прийшли нацисти, Вайскопф перебрався в США, де отримав посаду інструктора, а потім асистент-професора в Рочестерському університеті. У 1943 році разом з багатьма іншими вченими Вайскопф приєднався до Мангеттенського проєкту з розробки атомної бомби. У той же рік він отримав американське громадянство.
У 1945 році після закінчення війни Вайскопф був прийнятий на посаду ад'юнкт-професора фізики в Массачусетський технологічний інститут, однак отримав дозвіл закінчити свою роботу в Лос-Аламосі. У 1946 році він повернувся в інститут уже на посаді повного професора і трохи пізніше очолив теоретичну групу, яка працювала в області ядерної фізики. У співавторстві з Вайскопф написав підручник «Теоретична ядерна фізика» (англ. «Theoretical Nuclear Physics»), що є одним з найбільш затребуваних підручників в цій області знань.
У 1949 році Вайскопф став членом комітету науковців з питань безпеки, головою якого був Альберт Ейнштейн. Комітет наполягав на і робив спроби зблизити погляди Сходу і Заходу в питаннях . Вайскопф був одним з учасників маніфесту проти водневої бомби в 1950 році й брав участь у компанії з обміну вченими між США і країнами решти світу.
У 1961 році Вайскопф переїхав до Женеви в CERN. Тут до 1965 року він обіймав посаду генерального директора і очолював міжнародну дослідну установу, яка має другий за потужністю прискорювач заряджених частинок в світі. Під його керівництвом CERN став одним з провідних наукових інститутів світу.
У 1966 році Вайскопф повернувся в Массачусетський технологічний інститут, де отримав ранг інститутського професора. У 1967—1973 роках він очолив фізичний факультет, де створив групу, яка згодом стала Центром теоретичної фізики в інституті. 20 липня 1974 Вайскопф офіційно пішов на пенсію.
Після відходу з інституту Вайскопф розгорнув бурхливу діяльність із залучення уваги громадськості до питань ядерної безпеки. У 1983 році в інтерв'ю він назвав ядерну бомбу «тінню свого життя».
Членство в громадських організаціях і академіях
- Папська академія наук (з грудня 1975 року)
- Національна академія наук США
- Американська академія мистецтв і наук (президент у 1976—1979 роках)
- Американське фізичне товариство (президент у 1960—1961 роках)
- член-кореспондент Австрійської, Баварської, Данської, Французької, та
- Іноземний член АН СРСР (1976)
Наукові досягнення
У 1930-х роках під керівництвом Нільса Бора займався випромінюванням внутрішніх електронів атома. Описав вплив скінченності розмірів ядра на тонку структуру рівнів (так званий ). Показав, що розширення ліній в спектрі випромінювання визначається співвідношенням невизначеності Гейзенберга. У Цюриху сконцентрувався на розробці квантової теорії поля. У цій області спільно з Паулі йому вдалося показати можливість побудови самоузгодженої теорії скалярного поля, що дозволило йому в 1934 році дати квантовомеханічний опис заряджених бозонів. У 1936 році розробив теорію поляризації вакууму. У Рочестерський період займався ядерною фізикою, розробивши разом з Гансом Бете та Л. Д. Ландау статистичну теорію ядра. У 1938 році передбачив ефект кулонівського збудження ядер. У 1943—1946 роках працює над атомним проєктом. Після війни займається різними питаннями ядерної фізики. У 1950 році спільно з описав розсіювання носіїв заряду в твердих тілах на заряджених центрах. У 1954 році спільно з і розробив .
Нагороди
- 1956 — Медаль Макса Планка, Німецьке фізичне товариство
- 1970 — , Нью-Йоркська академія наук
- 1972 — за гуманізм у науці
- 1978 —
- 1979 — , Польське фізичне товариство
- 1980 — Національна наукова медаль США
- 1981 — Премія Вольфа з фізики
- 1983 —
- 1984 — Медаль Альберта Ейнштейна
- 1988 — Премія Енріко Фермі
- 1990 — ,
- 1991 — , Національна академія наук США
- 1992 — , Американський інститут фізики
Названі на його честь
Бібліографія
- Блатт Дж., Вайскопф В. Теоретическая ядерная физика. — М. : ИЛ, 1954. — 660 с.
- Вайскопф В. Наука и удивительное. Как человек понимает природу. — М. : Наука, 1965. — 228 с.
- Вайскопф В. Физика в двадцатом столетии. — М. : Атомиздат, 1977. — 270 с.
- Готтфрид К., Вайскопф В. Концепции физики элементарных частиц. — М. : Мир, 1988. — 240 с.
- Victor Frederick Weisskopf. A primer in particle physics. — MIT Department of Physics, 1979. — 130 с.
- Victor Frederick Weisskopf. Freeman The privilege of being a physicist. — Basic Books, 1989. — 235 с. — .
- Victor Frederick Weisskopf. The joy of insight: passions of a physicist. — Basic Books, 1991. — 336 с. — .
Примітки
- Математичний генеалогічний проєкт — 1997.
- http://www.pas.va/content/accademia/en/academicians/deceased/weisskopf.html
- NNDB — 2002.
Посилання
Вікіцитати містять висловлювання від або про: Віктор Фредерік Вайскопф |
- Weisskopf dies at 93 (англійською) . Массачусетський технологічний інститут. 24 апреля 2002. Архів оригіналу за 8 травня 2012. Процитовано 28 серпня 2010.
- Вайскопф, Виктор Фредерик (англійською) . Кругосвет. Архів оригіналу за 8 травня 2012. Процитовано 28 серпня 2010.
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Posada naukovij stupin vchene zvannya Viktor Frederik VajskopfVictor Frederick WeisskopfNarodivsya19 veresnya 1908 1908 09 19 Viden Avstro UgorshinaPomer22 kvitnya 2002 2002 04 22 93 roki Nyuton SShAMisce prozhivannyaAvstriyaKrayina Avstro Ugorshina SShADiyalnistfizik fizik yadernik vikladach universitetuAlma materGettingenskij universitetGaluzkvantova elektrodinamika yaderna fizikaZaklad Rochesterskij universitet Los Alamoska nacionalna laboratoriya Massachusetskij tehnologichnij institut CERNNaukovij stupindoktor filosofiyi 1931 Naukovij kerivnikMaks Born Yudzhin VignerVidomi uchniMarri Gell ManAspiranti doktorantiMarri Gell Man d d d 1 d d 1 d 1 d 1 d 1 ChlenstvoLeopoldina Akademiya nauk SRSR Amerikanska akademiya mistectv i nauk Francuzka akademiya nauk Akademiya nauk NDR Papska akademiya nauk 2 Rosijska akademiya nauk Nacionalna akademiya nauk SShA Amerikanske fizichne tovaristvo 3 Bavarska akademiya nauk medal Alberta EjnshtejnaBrati sestrid dDitidRodichidNagorodiGrant Guggengajma d 1972 medal imeni Maksa Planka 1956 Premiya Vilyama Proktera za naukovi dosyagnennya 1984 Medal Ersteda 1976 premiya Volfa z fiziki 1981 d 1983 d chlen Amerikanskogo fizichnogo tovaristva d Public Welfare Medal 1991 medal Alberta Ejnshtejna Chlen Amerikanskoyi akademiyi mistectv i nauk d d 1991 Viktor Frederik Vajskopf u Vikishovishi Viktor Frederik Vajskopf nim Victor Frederick Weisskopf 19 veresnya 1908 19080919 Viden Avstro Ugorshina 22 kvitnya 2002 Nyuton SShA amerikanskij fizik avstrijskogo pohodzhennya Odin z uchasnikiv Mangettenskogo proyektu BiografiyaNarodivsya 19 veresnya 1908 roku v Vidni Zakinchiv Gettingenskij universitet v 1931 roci U 1932 1933 rokah pracyuvav tam zhe U 1934 roci otrimav diplom doktora filosofiyi z fiziki i pereyihav do de propracyuvav do 1936 roku Paralelno stazhuvavsya u Nilsa Bora v Kopengagenskomu universiteti U 1937 roci nezadovgo do togo yak do vladi v Avstriyi prijshli nacisti Vajskopf perebravsya v SShA de otrimav posadu instruktora a potim asistent profesora v Rochesterskomu universiteti U 1943 roci razom z bagatma inshimi vchenimi Vajskopf priyednavsya do Mangettenskogo proyektu z rozrobki atomnoyi bombi U toj zhe rik vin otrimav amerikanske gromadyanstvo U 1945 roci pislya zakinchennya vijni Vajskopf buv prijnyatij na posadu ad yunkt profesora fiziki v Massachusetskij tehnologichnij institut odnak otrimav dozvil zakinchiti svoyu robotu v Los Alamosi U 1946 roci vin povernuvsya v institut uzhe na posadi povnogo profesora i trohi piznishe ocholiv teoretichnu grupu yaka pracyuvala v oblasti yadernoyi fiziki U spivavtorstvi z Vajskopf napisav pidruchnik Teoretichna yaderna fizika angl Theoretical Nuclear Physics sho ye odnim z najbilsh zatrebuvanih pidruchnikiv v cij oblasti znan U 1949 roci Vajskopf stav chlenom komitetu naukovciv z pitan bezpeki golovoyu yakogo buv Albert Ejnshtejn Komitet napolyagav na i robiv sprobi zbliziti poglyadi Shodu i Zahodu v pitannyah Vajskopf buv odnim z uchasnikiv manifestu proti vodnevoyi bombi v 1950 roci j brav uchast u kompaniyi z obminu vchenimi mizh SShA i krayinami reshti svitu U 1961 roci Vajskopf pereyihav do Zhenevi v CERN Tut do 1965 roku vin obijmav posadu generalnogo direktora i ocholyuvav mizhnarodnu doslidnu ustanovu yaka maye drugij za potuzhnistyu priskoryuvach zaryadzhenih chastinok v sviti Pid jogo kerivnictvom CERN stav odnim z providnih naukovih institutiv svitu U 1966 roci Vajskopf povernuvsya v Massachusetskij tehnologichnij institut de otrimav rang institutskogo profesora U 1967 1973 rokah vin ocholiv fizichnij fakultet de stvoriv grupu yaka zgodom stala Centrom teoretichnoyi fiziki v instituti 20 lipnya 1974 Vajskopf oficijno pishov na pensiyu Pislya vidhodu z institutu Vajskopf rozgornuv burhlivu diyalnist iz zaluchennya uvagi gromadskosti do pitan yadernoyi bezpeki U 1983 roci v interv yu vin nazvav yadernu bombu tinnyu svogo zhittya Chlenstvo v gromadskih organizaciyah i akademiyahPapska akademiya nauk z grudnya 1975 roku Nacionalna akademiya nauk SShA Amerikanska akademiya mistectv i nauk prezident u 1976 1979 rokah Amerikanske fizichne tovaristvo prezident u 1960 1961 rokah chlen korespondent Avstrijskoyi Bavarskoyi Danskoyi Francuzkoyi ta Inozemnij chlen AN SRSR 1976 Naukovi dosyagnennyaU 1930 h rokah pid kerivnictvom Nilsa Bora zajmavsya viprominyuvannyam vnutrishnih elektroniv atoma Opisav vpliv skinchennosti rozmiriv yadra na tonku strukturu rivniv tak zvanij Pokazav sho rozshirennya linij v spektri viprominyuvannya viznachayetsya spivvidnoshennyam neviznachenosti Gejzenberga U Cyurihu skoncentruvavsya na rozrobci kvantovoyi teoriyi polya U cij oblasti spilno z Pauli jomu vdalosya pokazati mozhlivist pobudovi samouzgodzhenoyi teoriyi skalyarnogo polya sho dozvolilo jomu v 1934 roci dati kvantovomehanichnij opis zaryadzhenih bozoniv U 1936 roci rozrobiv teoriyu polyarizaciyi vakuumu U Rochesterskij period zajmavsya yadernoyu fizikoyu rozrobivshi razom z Gansom Bete ta L D Landau statistichnu teoriyu yadra U 1938 roci peredbachiv efekt kulonivskogo zbudzhennya yader U 1943 1946 rokah pracyuye nad atomnim proyektom Pislya vijni zajmayetsya riznimi pitannyami yadernoyi fiziki U 1950 roci spilno z opisav rozsiyuvannya nosiyiv zaryadu v tverdih tilah na zaryadzhenih centrah U 1954 roci spilno z i rozrobiv Nagorodi1956 Medal Maksa Planka Nimecke fizichne tovaristvo 1970 Nyu Jorkska akademiya nauk 1972 za gumanizm u nauci 1978 1979 Polske fizichne tovaristvo 1980 Nacionalna naukova medal SShA 1981 Premiya Volfa z fiziki 1983 1984 Medal Alberta Ejnshtejna 1988 Premiya Enriko Fermi 1990 1991 Nacionalna akademiya nauk SShA 1992 Amerikanskij institut fizikiNazvani na jogo chestBibliografiyaBlatt Dzh Vajskopf V Teoreticheskaya yadernaya fizika M IL 1954 660 s Vajskopf V Nauka i udivitelnoe Kak chelovek ponimaet prirodu M Nauka 1965 228 s Vajskopf V Fizika v dvadcatom stoletii M Atomizdat 1977 270 s Gottfrid K Vajskopf V Koncepcii fiziki elementarnyh chastic M Mir 1988 240 s Victor Frederick Weisskopf A primer in particle physics MIT Department of Physics 1979 130 s Victor Frederick Weisskopf Freeman The privilege of being a physicist Basic Books 1989 235 s ISBN 0716721066 Victor Frederick Weisskopf The joy of insight passions of a physicist Basic Books 1991 336 s ISBN 0465036783 PrimitkiMatematichnij genealogichnij proyekt 1997 d Track Q829984 http www pas va content accademia en academicians deceased weisskopf html NNDB 2002 d Track Q1373513PosilannyaVikicitati mistyat vislovlyuvannya vid abo pro Viktor Frederik Vajskopf Weisskopf dies at 93 anglijskoyu Massachusetskij tehnologichnij institut 24 aprelya 2002 Arhiv originalu za 8 travnya 2012 Procitovano 28 serpnya 2010 Vajskopf Viktor Frederik anglijskoyu Krugosvet Arhiv originalu za 8 travnya 2012 Procitovano 28 serpnya 2010