Іва́не-Пу́сте — село в Україні, у Іване-Пустенській сільській громаді Чортківського району Тернопільської області. Розташоване на півдні району, на висоті 300 м над рівнем моря і є найвищою точкою Борщівського району. До 2020 центр Івано-Пустенської сільської ради. Від 2020 центр Іване-Пустенської сільської громади. Населення — 2005 осіб (2002).
село Іване-Пусте | |
---|---|
![]() | |
Країна | |
Область | Тернопільська область |
Район | Чортківський район |
Громада | Іване-Пустенська сільська громада |
Код КАТОТТГ | UA61060210010053243 |
Основні дані | |
Населення | 1 995 |
Територія | 6.237 км² |
Густота населення | 319.87 осіб/км² |
Поштовий індекс | 48748 |
Телефонний код | +380 3541 |
Географічні дані | |
Географічні координати | 48°38′41″ пн. ш. 26°11′14″ сх. д. / 48.64472° пн. ш. 26.18722° сх. д.Координати: 48°38′41″ пн. ш. 26°11′14″ сх. д. / 48.64472° пн. ш. 26.18722° сх. д. |
Середня висота над рівнем моря | 293 м |
Водойми | Дзван |
Відстань до районного центру | 25 км |
Найближча залізнична станція | Іване-Пусте |
Місцева влада | |
Адреса ради | 48748, Тернопільська обл., Чортківський р-н, с. Іване-Пусте, вул. Шевченка Т.Г., буд. 65 |
Карта | |
![]() Іване-Пусте | |
![]() Іване-Пусте | |
Мапа | |
|
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemxtTHlWRU1DVTVNaVV5TnlWRU1TVTVOeVZFTUNWQ055VkVNQ1ZDTkY4bFJERWxPRE5mSlVReEpUZ3hKVVF3SlVJMUpVUXdKVUpDSlVRd0pVSkZYeVZFTUNVNE5pVkVNQ1ZDTWlWRU1DVkNNQ1ZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDTlMwbFJEQWxPVVlsUkRFbE9ETWxSREVsT0RFbFJERWxPRElsUkRBbFFqVXVhbkJuTHpJeU1IQjRMU1ZFTUNVNU1pVXlOeVZFTVNVNU55VkVNQ1ZDTnlWRU1DVkNORjhsUkRFbE9ETmZKVVF4SlRneEpVUXdKVUkxSlVRd0pVSkNKVVF3SlVKRlh5VkVNQ1U0TmlWRU1DVkNNaVZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDUkNWRU1DVkNOUzBsUkRBbE9VWWxSREVsT0RNbFJERWxPREVsUkRFbE9ESWxSREFsUWpVdWFuQm4uanBn.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemRrTHlWRU1DVkJOaVZFTUNWQ05TVkVNU1U0TUNWRU1DVkNRU1ZFTUNWQ01pVkVNQ1ZDTUY4bFJEQWxRVEVsUkRBbFFqSWxSREVsT0VZbFJERWxPRElsUkRBbFFrVWxSREFsUWpNbFJEQWxRa1ZmSlVRd0pUZzJKVVF3SlVJeUpVUXdKVUl3SlVRd0pVSkVKVVF3SlVJd1h5VkVNQ1U1TVNWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ015VkVNQ1ZDUlNWRU1TVTRNU1ZFTUNWQ1FpVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNNaVZFTUNWQ01GOGxNamdsUkRBbFFrUWxSREFsUWtVbFJEQWxRaklsUkRBbFFqQWxNamxmSlVReEpUZ3hMaVZFTUNVNE5pVkVNQ1ZDTWlWRU1DVkNNQ1ZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDTlMwbFJEQWxPVVlsUkRFbE9ETWxSREVsT0RFbFJERWxPRElsUkRBbFFqVXVhbkJuTHpJeU1IQjRMU1ZFTUNWQk5pVkVNQ1ZDTlNWRU1TVTRNQ1ZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZDTWlWRU1DVkNNRjhsUkRBbFFURWxSREFsUWpJbFJERWxPRVlsUkRFbE9ESWxSREFsUWtVbFJEQWxRak1sUkRBbFFrVmZKVVF3SlRnMkpVUXdKVUl5SlVRd0pVSXdKVVF3SlVKRUpVUXdKVUl3WHlWRU1DVTVNU1ZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDTXlWRU1DVkNSU1ZFTVNVNE1TVkVNQ1ZDUWlWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ01pVkVNQ1ZDTUY4bE1qZ2xSREFsUWtRbFJEQWxRa1VsUkRBbFFqSWxSREFsUWpBbE1qbGZKVVF4SlRneExpVkVNQ1U0TmlWRU1DVkNNaVZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDUkNWRU1DVkNOUzBsUkRBbE9VWWxSREVsT0RNbFJERWxPREVsUkRFbE9ESWxSREFsUWpVdWFuQm4uanBn.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemRoTHlWRU1DVkJPQ1ZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNRaVZFTUNWQ01GOGxSREVsT0RFdUpVUXdKVGcySlVRd0pVSXlKVVF3SlVJd0pVUXdKVUpFSlVRd0pVSTFMU1ZFTUNVNVJpVkVNU1U0TXlWRU1TVTRNU1ZFTVNVNE1pVkVNQ1ZDTlM1cWNHY3ZNakl3Y0hndEpVUXdKVUU0SlVRd0pVSkJKVVF3SlVKRkpVUXdKVUpDSlVRd0pVSXdYeVZFTVNVNE1TNGxSREFsT0RZbFJEQWxRaklsUkRBbFFqQWxSREFsUWtRbFJEQWxRalV0SlVRd0pUbEdKVVF4SlRnekpVUXhKVGd4SlVReEpUZ3lKVVF3SlVJMUxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemd3THlWRU1DVTVNQ1ZFTUNWQ05DVkVNQ1ZDUXlWRU1TVTVOaVZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDTVNWRU1TVTRNeVZFTUNWQ05DVkVNU1U1TmlWRU1DVkNNaVZFTUNWQ1FpVkVNU1U0Umw4bFJEQWxPRFlsUkRBbFFqSWxSREFsUWpBbFJEQWxRa1FsUkRBbFFqVXRKVVF3SlRsR0pVUXhKVGd6SlVReEpUZ3hKVVF4SlRneUpVUXdKVUkxSlVRd0pVSkVKVVF4SlRneEpVUXhKVGhESlVRd0pVSkJKVVF3SlVKRkpVUXhKVGszWHlWRU1TVTRNU1ZFTVNVNU5pVkVNQ1ZDUWlWRU1TVTRReVZFTVNVNE1TVkVNU1U0UXlWRU1DVkNRU1ZFTUNWQ1JTVkVNU1U1TjE4bFJEQWxRak1sUkRFbE9EQWxSREFsUWtVbFJEQWxRa01sUkRBbFFqQWxSREFsUWpRbFJEQWxRamd1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFNWRU1DVTVNQ1ZFTUNWQ05DVkVNQ1ZDUXlWRU1TVTVOaVZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDTVNWRU1TVTRNeVZFTUNWQ05DVkVNU1U1TmlWRU1DVkNNaVZFTUNWQ1FpVkVNU1U0Umw4bFJEQWxPRFlsUkRBbFFqSWxSREFsUWpBbFJEQWxRa1FsUkRBbFFqVXRKVVF3SlRsR0pVUXhKVGd6SlVReEpUZ3hKVVF4SlRneUpVUXdKVUkxSlVRd0pVSkVKVVF4SlRneEpVUXhKVGhESlVRd0pVSkJKVVF3SlVKRkpVUXhKVGszWHlWRU1TVTRNU1ZFTVNVNU5pVkVNQ1ZDUWlWRU1TVTRReVZFTVNVNE1TVkVNU1U0UXlWRU1DVkNRU1ZFTUNWQ1JTVkVNU1U1TjE4bFJEQWxRak1sUkRFbE9EQWxSREFsUWtVbFJEQWxRa01sUkRBbFFqQWxSREFsUWpRbFJEQWxRamd1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk01THlWRU1DVTVOQ1ZFTUNWQ09DVkVNU1U0TWlWRU1TVTRSaVZFTVNVNE55VkVNQ1ZDT0NWRU1DVkNPVjhsUkRFbE9ERWxSREFsUWpBbFJEQWxRalFsUkRBbFFrVWxSREFsUWtGZkpVUXhKVGd4TGlWRU1DVTROaVZFTUNWQ01pVkVNQ1ZDTUNWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ05TMGxSREFsT1VZbFJERWxPRE1sUkRFbE9ERWxSREVsT0RJbFJEQWxRalV1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFNWRU1DVTVOQ1ZFTUNWQ09DVkVNU1U0TWlWRU1TVTRSaVZFTVNVNE55VkVNQ1ZDT0NWRU1DVkNPVjhsUkRFbE9ERWxSREFsUWpBbFJEQWxRalFsUkRBbFFrVWxSREFsUWtGZkpVUXhKVGd4TGlWRU1DVTROaVZFTUNWQ01pVkVNQ1ZDTUNWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ05TMGxSREFsT1VZbFJERWxPRE1sUkRFbE9ERWxSREVsT0RJbFJEQWxRalV1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekExTHlWRU1DVTVRU1ZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDTUNWRU1DVkNReVZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDT0NWRU1TVTROaVZFTVNVNFJsOGxSREVsT0RFdVh5VkVNQ1U0TmlWRU1DVkNNaVZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDUkNWRU1DVkNOUzBsUkRBbE9VWWxSREVsT0RNbFJERWxPREVsUkRFbE9ESWxSREFsUWpVdWFuQm5Mekl5TUhCNExTVkVNQ1U1UVNWRU1TVTRNQ1ZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDUXlWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ09DVkVNU1U0TmlWRU1TVTRSbDhsUkRFbE9ERXVYeVZFTUNVNE5pVkVNQ1ZDTWlWRU1DVkNNQ1ZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDTlMwbFJEQWxPVVlsUkRFbE9ETWxSREVsT0RFbFJERWxPRElsUkRBbFFqVXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
Географія
Село розташоване на відстані 371 км від Києва, 109 км — від обласного центру міста Тернополя та 20 км від міста Борщів (відстань напряму, не шляхами).
Село Іване-Пусте лежить на Волино-Подільському плоскогір'ї на висоті 245—294 м над рівнем моря у межиріччі Дністра і Збруча. Село знаходиться на віддалі 25 км від районного центру — м. Борщева та на віддалі 140 км від обласного центру — м. Тернополя.
У західній частині села розміщена залізнична станція, яка є кінцевою станцією на залізничній вітці Вигнанка — Іване-Пусте. Залізнична колія була прокладена до села ще в роки панування тут Австро-Угорщини в 1898 році, приблизно в цей же час було побудовано вокзал.
Станція «Іване-Пусте» є тупиковою, до 13 травня 2019 року двічі на добу ходив дизель-поїзд Тернопіль — Іване-Пусте.
Тернопільщина — древній край поселень праслов'ян. Східні слов'яни, які заселяли сучасну територію України, в IV столітті н. е. утворили велике об'єднання племен, відоме під назвою антів. Пам'ятки даного періоду у селі вивчали під-час розкопок у 1960—1985 роках представники Київського історичного музею (керівник експедиції Ганіна Оксана Давидівна). Виявлено стоянки трипільських поселень. Внаслідок розкопок, проведених даною експедицією у 1960—1985 рр., знайдено ряд жіночих бронзових прикрас, багато глиняного посуду, бронзові наконечники стріл. Крім пам'яток, залишених нам від скіфських племен, знайдено також зразки посуду та сільськогосподарських знарядь праці археологічної культури шнурової кераміки і так званого фракійського гальштату, яку датують ХІ-VIII ст. до н. е., тобто передскіфським періодом ранньої залізної доби.
Є відомості, що археологічні дослідження проводилися в даному регіоні значно раніше. Так, наприклад, у 1877 році проводила розкопки на теренах села польська археологічна експедиція під керівництвом Кіркора. В результаті даних досліджень знайдено багато зразків мальованого посуду та амулетів, що відповідає часу перебування скіфських племен на даній території.
Дана територія досить багата археологічними пам'ятками різних історичних епох, але вони лише частково вивчалися у другій половині ХХ ст. Однією із таких дослідників була вищезгадана експедиція Ганіної О. Д., що вела дослідження від імені Київського Історичного Музею протягом 1960—1985 рр. У ході експедиції виявлено також ряд археологічних знахідок періоду Київської Русі. На даній території не простежується речових пам'яток більш пізнього періоду. Проте можна знайти певні спогади про цей край у польських джерелах. Серед таких джерел можуть бути зокрема хроніки, описи панських дворів, мирні договори та інші земські документи, що регулювали життя тогочасного суспільства.
Історія села
Поблизу Іване-Пусте виявлено археологічні пам'ятки доби мезоліту, голіградського типу.
Відоме від 16 століття.
Як свідчать археологічні історичні знахідки, життя тут існувало вже в період неоліту (кам'яної доби). Дослідник Ярослав Пастернак у статті «Західне Поділля на заранні історії»[1] пише «…(4500-1500р до н. е.) внаслідок зміни кліматичних умовин населення Західного Поділля, як і всієї України та взагалі Європи, перейшло з кочівного на осілий скотарсько-хліборобський спосіб життя. Воно стало будувати тривні житла, навчилося виготовляти глиняний посуд і полотняну одежу та з розвитком віри в позагробне життя більш дбало про своїх покійників».
Головну групу залишених неолітичним населенням пам'яток становлять глиняний посуд, як цілий так і його уламки, із різнобарвним мальованим орнаментом, що його знайдено в 58 населених пунктах чортківської округи, серед яких названо й село Іване-Пусте. Така кількість знахідок виразно вказує на значний приплив нових поселенців з середнього Подністров'я та Побужжя. Це були представники трипільської археологічної культури, яких вважають предками сучасного українського народу. Територія, заселена даними племенами становила західну частину розлогих рівнин між Дніпром та Карпатами.
На території села, зокрема в його північно-східній частині, експедицією Київського історичного музею (керівник експедиції Ганіна Оксана Давидівна) виявлено стоянки трипільських поселень. Внаслідок розкопок, проведених даною експедицією у 1960—1985 рр., знайдено ряд жіночих бронзових прикрас, багато глиняного посуду, бронзові наконечники стріл, викопано та відправлено на дослідження в Київ піч-домницю для виплавки міді, знайдено гончарну піч та зерна проса.
Бронзові речі знайдено в 1958 р., коли в східній частині села колгосп проводив розчистку території під ставок.
В поселеннях трипільців, в тому числі тих, що знаходились на території сучасного с. Іване-Пусте, вперше знайдено металеві вироби, здобуті внаслідок торгівлі із іншими племенами. Серед них ми можемо знайти мідні шила, кинджали, бритву, різні прикраси, зокрема намисто.
Пізній палеоліт — це період наступу північних народів на наші землі, які в історії поділяють на три хвилі. Серед пам'яток того часу на даній території слід виділити залишки такої археологічної культури, як культура шнурової кераміки, а саме кам'яні бойові сокири, одну з яких знайдено в с. Іване-Пусте.
На зміну кам'яній добі прийшла бронзова епоха, а потім і залізна доба. У VI ст. до н. е. на дані території прийшли скіфи (за відомостями інших джерел скити). Залишки поселення того часу збереглися і у Іване-Пустому.
Серед унікальних пам'яток того часу в Борщівському районі є виявлена на околицях села Іване-Пусте кам'яна миска, знайдена внаслідок господарських робіт та бронзовий казан, що сьогодні перебуває у експозиції Краківського краєзнавчого музею.
Період бл.800-1340 рр. у історії України становлять княжу добу або ж раннє середньовіччя. Саме на цей час припадає поява неукріплених поселень. Залишки одного із них знайдено на полі біля села, воно датується XIII ст. Це був період створення перших феодальних маєтків, залишки яких збереглися у с. Кудринці, Кривче, Окопах.
Землі західного Поділля входили до складу Галицько-Волинського князівства. Вони були досить густо заселеними. Часто зазнавали набігів монголо-татар. Після смерті у 1340р останнього князя із роду Романовичів, дана територія переходить під владу польського короля Яна Казимира, аз 1349 по 1393 рр. перебували під владою Ольгерда, братів Коріатовичів, потім литовського князя Вітовта та Свидригайла. Дана епоха відзначається як період посиленого розвитку феодалізму. Місцеві феодали контролювали практично всі території, створюючи великі землеволодіння та маєтки. Не становили винятку і території сучасного с. Іване-Пустого.
Із 1434 року землі села потрапляють до складу Польського королівства, а після першого поділу Польщі у 1772 році переходять до монархії Габсбургів, від 1867 — Австро-Угорщини.
Як відомо, давні села виникали в долинах річок. Не становило винятку і вказане село. Так спочатку воно будувалось у долині річки Рудіки, що була правою притокою р. Збруч. У долині річки росло багато верб та лози. Відомо, що у давньоукраїнській мові верби називали «івами». Можливо саме від цього і походить назва села, тобто «Іване». Пізніше русло річки пересохло і сьогодні на її місці залишився лише невеликий струмок. Друга частина назви пов'язана із такою легендою. Із розповідей старожилів відомо, що приблизно наприкінці XV-початку XVI століть у селі була досить сильна епідемія чуми. Внаслідок епідемії померло майже все населення села і люди, що проходили через село говорили, що Іване уже пусте. Саме з цим пов'язують появу другої частини назви села. Перекази свідчать, що пошесть чуми відступила лише тоді коли на всіх чотирьох сторонах села було встановлено освячені у місцевій церкві хрести.[2]
Існують, звичайно й інші версії щодо заснування села та походження його назви. Зокрема, за розповідями старожила села Касіяна Миколи записано такий переказ.
Ще в період татарського лихоліття, втікаючи від орди, у густому лозняку, що був у долині річки поселився селянин, якого звали Іван. Він проживав сам, тому прозвали його Іван Пустий. Згодом на цьому місці було створено поселення, що отримало назву Іване-Пусте.
Із розвитком село переміщалось із долини на північ в напрямку лісу, але поступово ліс викорчували і на сьогодні від нього залишилась лише невелика смуга.
Історія села у ХІХ столітті.
Більша частина земель, лісів, пасовищ належала поміщику. У 1846 р.в селі було 185 кріпацьких дворів, крім того 51 родина жила в дворі графа Боровиковського. Сума грошового податку державі із селі становила 616 золотих ринських. Селяни, окрім податків виконували різні повинності у маєтку графа. Так, наприклад кріпак Бучковський Степан, який мав 2 морги поля, платив поміщику 0,3 ринського грішми. Крім того, він повинен був відробити 12 днів панщини, зокрема 6 днів відпрацювати на панщині кіньми або 42 дні пішо, 14 днів волами або 57 днів пішо (тобто не використовуючи тяглову силу[3]).
Визвольна війна 1648 р. була всенародною. Іван Крип'якевич, у своїй книзі [4] пише: « … В 1648 році вся Україна, починаючи з Лівобережжя і аж до Карпат, була охоплена народним повстанням, усюди піднялися маси селян та залежних і повели гарячу боротьбу за визволення з-під шляхетського гніту. Головною і вирішальною силою визвольної війни було селянство — основний і найчисельніший клас феодального суспільства»
Не оминула хвиля народної боротьби і Поділля, в тому числі й Іване-Пусте. Особливо активізувався рух селян тоді, коли загони Максима Кривоноса підійшди до Кам'янця-Подільського. Було вигнано польського економа, селяни вливались у козацькі війська, грабували та палили польські маєтки. Це не залишилося поза увагою польського уряду: на Поділля було направлено кілька каральних загонів польської армії, один із яких розміщувався поблизу міста Кам'янця-Подільського. Саме на початку 1653 року під час набігів польських військ село зазнало жорстокого спустошення. Свідченням про агресію польської армії можуть служити такі слова польського поета О. Твардовського: « Ні на яку стать не вважав розлютований жовнір, ні на дівчину, ні на вагітну жінку, ні на невинних дітей на грудях матерів. Головний верховода Стефан Чарнецький, який своєю жорстокістю проти „черні“ перевершив Ярему Вишневецького, проголосив клич: на розплід не залишати русина».[5]
Як відомо, село знаходиться біля шляхів на Кам'янець-Подільський, Хотин та Заліщики. Восени 1653 року по цьому шляху на Поділля проїжджав польський король Ян Казимир із своїм військом. Під Жванцем вони розклали укріплений табір. Внаслідок цього походу польська армія знову піддала село значному спустошенню. Пізніше село зазнавало грабуваня від польських жовнірів під керівництвом Ходкевича, а також турецьких навал.
Місцеві селяни здавна вели землеробський спосіб життя. Після скасування панщини на захіно-українських землях у 1848 році із 1320 гектарів орної землі поміщику належало 720 гектарів, церкві-18 гектарів, а решта (близько 582 гектари)-селянам.[6]
Перебуваючи у складі Австро-Угорської імперії селяни, з роками, біднішали. З'являлися заможні люди та зовсім безземельні, які повинні були служити в наймах у місцевих панів. З часом розпочалася хвиля еміграції, що не оминула й Іване-Пустого.
Напередодні Першої світової війни село покинуло сорок чоловік, що в основному виїхали шукати кращої долі у Канаді та США. Австрійський уряд мало, а якщо фактично, то взагалі не приділяв уваги розвитку культури, освіти, медичного обслуговування на нашій території. Так, наприклад, лікаря у селі не було зовсім, як і вчителів та й самої школи, читальню «Просвіти» створено на початку 20-х рр. ХХ ст. Проте, уже в 1858 році (за указом № 10960 від 16.03.1858) було засновано двокласну школу. За даними архіву, у 1866 році дітей шкільного віку було у селі 77, проте у школі навчалось всього лише 42 учні. Сама школа розміщалась у старенькому приміщенні та в найманих селянських хатах.
Період 1914—1939 років
Із війною 1914 року у село прийшли нові лихоліття. Із села на фронт добровольцями пішло понад 100 чоловік, проте повернулось менше половини, а 12 з них стали інвалідами. Незважаючи на воєнні дії, війна принесла у село хвилю національного пробудження. У селі організовано спортивно-військове товариство «Січ», яке згуртувало досить велику кількість свідомої молоді. Очолював її Іван Шмиглик. Учасниками збройних формувань визвольної боротьби 1914—1920 рр. були й уродженці села: Гнатюк Яків, Кушнірик Іван (певний період був булавним УГА), Чубей Павло, Андрійчук Михайло та ряд інших[7].
За спогадами сельчан у склад армії Січових Стрільців восени 1916 року добровольцями пішли Пилипик Аксентій Гнатович, 1899 р. народження та Николаїшин Іван Васильович 1898 р. народження. Згодом вони поповнили ряди УГА, а повернулись у рідне село наприкінці 1918 р.
Наприкінці першої світової війни відбулася злука ЗУНР з УНР 22 січня 1920 р. У зв'язку із цією подією у селі відбулись деякі зміни. Однак скоро на західну Україну, яка століттями стогнала під ярмом поневолювачів, вдерлися польські загарбники. Добре озброєні війська генерала Галлера створили для Галицької Армії критичну ситуацію, що вимагала радикальних рішень. Було прийнято рішення про відступ на південь для об'єднання із військами УНР.
Крім того із сходу наступали війська білогвардійців та Червоної армії. Останні перебували у селі у 1920 році, проте не змогли тут закріпитися.
Внаслідок Ризького договору 1919 року Західна Україна та Волинь потрапили під владу Польщі. Польський уряд проводив політику ополячення. Для прикладу можна навести той факт, що український селянин не мав права купити шматок землі, яку продавав поміщик із свого маєтку. Натомість найкращі за родючістю землі діставалися вихідцям з Центральної Польщі, що переїжджали сюди разом із своїми родинами. Внаслідок такої політики майже біля кожного села створювались так звані мазурські колонії. Саме така колонія появилась біля села Іване-Пусте у середині 30-х років ХХст.
Вона складалась із 35 добре впорядкованих дворів із цегляними будинками та господарськими приміщеннями, криницями, городами та садами. Незабаром тут було відкрито простору двоповерхову школу (це в той час коли в селі не було ніякої школи), потім закладено перший камінь під будівництво костела. Даний хутір отримав назву «Янувка Слонечна» (в перекладі з польської мови означає Іванівка Сонячна). Відносини між селянами та колоністами не завжди були приятельськими.
Крім мазурської колонії, у селі було 28 польських родин. Репресувалась українська мова і культура. У селі збудовано «постерунок», в підвали якого кидали українських патріотів. Особливо небезпечних засилали в каземати Берези Картузької. Ув'язнений там був Греськів Микола Петрович. Він повернувся додому в 1939 році після приєднання, внаслідок договору Молотова-Рібентропа, Західної України до УРСР, довгі роки працював потім старшим бухгалтером заготзерно.
У 1936 р. розпочато будівництво нової школи. Воно велось за рахунок держави, так як сільська школа була польською, то була так звана «чотириклясова школа» і містилась вона в старому приміщенні, якого давно вже немає, і в сільських хатах. Польські власті проводили політику ополячення. Вчителі переконували дітей, що вони русини, і земля, на якій вони живуть називається Малопольська. Людей з вищою освітою у селі фактично не було, так як селянинові було не під силу оплачувати за навчання. У пам'яті людей збереглись прізвища вчителів Мисловський, Грабовський, Андрусівна та Анастазієвська. Поляки об'єднувалися у свою організацію «Сокіл», був у них власний клуб, а також цегляний завод.
Окрім рільництва, селяни займались садівництвом, як додатковий промисел розвивалося бджільництво. Землю обробляли в основному кіньми та звичайним сільськогосподарським реманентом, зокрема плугами, боронами та іншими знаряддями. У 30-х роках почали появлятись машини-молотарки, одна з таких була у місцевого коваля Чубея Павла. За сприяння товариства «Просвіти» у селі з'явилась ще одна молотарка та сівалка, якою селяни користувалися по черзі. Як і в більшості сіл Поділля, у Іване-Пустому зберігався звичай так званої толоки (суть полягає в тому, що все село сходилося до одного із своїх односельчан і виконувало різного роду роботу, наступного дня така толока відбувалась у іншого селянина і т. д.). Толоками виконували багато сільськогоподарських та будівничих робіт. Основна маса селян було середнього достатку, проте посилювалось майнове розшарування. Тому для декого єдиним способом вижити стала еміграція за кордон.
В період польського панування село покинули більш ніж тридцять чоловік. Проте було ряд заможних селян, що зуміли пристосуватися до важких умов польського панування. Ці селяни-господарі зуміли накопичити свій капітал та створити міцне та успішне господарство власними руками та мозолями. Саме ця еліта села і зазнала найбільшого переслідування за часів масової колективізації українського села: більшість із них були репресовані у Сибір, а землі їхні передані у земельні фонди новостворених колгоспів.
У 1938 році сільська громада розпочала будівництво нової церкви. Але, на жаль, згоди щодо вибору місця під фундамент нової святині не було. Саме тому робота просувалась досить повільно і справа далі фундаменту не пішла. Стосовно коштів на фундамент, то за свідченнями старожилів вони збиралися від продажу яєць, які кури знесли в неділю. Роботою керував комітет, в склад якого входили Кушнірик Іван — голова села, Кушнірик Василь, Кушнірик Никифор, Чубей Василь, Бойко Кирило, Бурачик Іван, Кузимка Дмитро, Качківський Йосип.
Що стосується культурного життя в селі, культурну роботу серед місцевого українського населення проводила «Просвіта». Поширення просвітянського руху у Борщівському районі припадає на початок 90-х років ХІХ століття. Так у 1891 році у Борщеві засновано читальню, а у 1892 році розпочато діяльність просвітянців у моєму селі. Уже на 1908 рік у районі діяло 52 читальні «Просвіти». Іване-Пустенська вітка «Просвіти» нараховувала понад сто чоловік. Особливе піднесення у діяльності «Просвіти» наступило після виникнення у селі молодіжного спортивного товариства «Січ». За ініціативою січовиків почалось спорудження будівлі для читальні «Просвіти». Будівництво велось власними силами на пожертвування односельчан. Чимало сил цій справі віддали славні вихідці нашого села, що пізніше зайняли високі духовні чини, тоді ще студенти духовної семінарії. Це майбутній ректор Станіславської духовної семінарії Аксентій Бойчук та місіонер єпископ Степан Вепрук. Дана споруда і справді існувала, проте загинула під час пожежі. Сьогодні на її місці знаходиться пам'ятник воїнам-односельчанам. Будинок — скромна сільська хата, проте тут був зал і сцена, у бічній кімнаті колись розміщувалась кооперативна крамниця, а потім бібліотека. Попри свої розміри, ця споруда була справжнім культурним центром села. Найбільший розвиток «Просвіти» припадає на середину 20-х ХХ ст. Кількість членів організації значно зростає за рахунок створення молодіжних організацій, зокрема «Пласту» та «Лугу». Діяльністю даних об'єднань тривалий час піклувалися Боднарчук Микола, Клим Степан, Кузимків Дмитро, крім того багато років головою організацій був отець Чолган.
Організація «Пласт» активно діяла у 1928—1930 роках. Приймали в дану організацію строго за згодою батьків та з вимогою дотримання статуту організації. Пластуни мали свій стрій (форма), займались спортом, вивчали історію свого краю, поважали старших, брали участь у масових культурних заходах, що проводились у селі. Тривалий час керівником організації був Никифорчин Микола, а його помічником–Стефанчук Петро. Серед активних членів слід виділити Паскарика Павла, Чопика Івана, Чубея Максима, Годійчука Івана та Кушнірика Івана.
На початку 30-х років на зміну «Пласту» прийшло громадське товариство «Луг», що включило в себе майже всю молодь села. Це була багаточисельна та досить активна у громадському відношенні організація, що продовжила традиції «Пласту», крім того «Просвіта» організовувала різні культурно-масові заходи.
При «Просвіті» діяли гуртки художньої самодільності. Славивися своїми виступами просвітянський хор, диригентами якого були Гомотюк (директор повітсоюзу) та місцевий дяк Боднарчук Микола. У репертуарі хору було досить багато різних пісень, як народних, так і відомих українських творів. Цей хор водночас був і церковним хором. Крім хору в той час у селі існував досить сильний драматичний гурток, що ставив багато різних вистав. Підсумовуючи сказане, варто зауважити те, що постановка будь-якої вистави потребувала не лише тривалих репетицій та артистичності, а ще й дозволу від старости села та від начальника польського гарнізону жандармерії (він занаходився на вулиці Краківській), що не завжди вдавалося. Тривалий час старостою села був українець Бурачик, а згодом став поляк Пустановський.
«Просвіта» не мала державної підтримки, а існувала за рахунок членських внесків, пожертвувань, коштів, виручених від вистав, господарської діяльності. При «Просвіті» існувала бібліотека, невелика кооперативна крамниця. Крім того, частина коштів виділялась на потреби гуртків (в основному на придбання декорацій), на купівлю сівалки та молотарки, якими селяни почергово користувалися, а також на спорудження будинку для повітового союзу української кооперації. У цьому заході взяли участь всі навколишні села. Освячення будинку було досить важливою подією, своєрідним українським святом. Даний будинок зберігся і до сьогодні, його звикли називати райсоюз, бо раніше там розміщувалась база Продрайсоюзу, потім магазин, а пізніше швейна майстерня.
Просвітянці були провідниками й у інших масових справах, зокрема в започаткуванні будівництва нової церкви. Свою роботу «Просвіта» призупинила в 1939 р.
У ці часи діяла підпільна організація націоналістів ОУН. Активним організатором підпільних трійок у селі був Никифорчин Микола Микитович, 1912 р. народження. житель села. Вже в 1935р восени було 10 груп трійок. Вони діставали спеціальну літературу, вивчали історію України, допомагали в організації роботи товариствам «Пласту», «Лугу», «Просвіти». Кожен член ОУН повинен був добре володіти вогнестрільною зброєю. Першими членами ОУН були Крайовський Кирило, Бугера Степан Петрович, Яковишин Микола Микитович, Никифорчин Михайло, Чопик Матей, Стефанчук Петро, Паскарик Іван, Поліщук Микола, Греськів Микола.
Була організована група ОУН при Союзі споживчої кооперації, що очолював Дерешівський Роман. У 1938—1939 роках швидко почало зростати кількість членів ОУН, що згодом поповнили лави загонів УПА.
Село в період Другої світової війни та в радянському періоді
Восени 1939 року західноукраїнські землі були об'єднані із УРСР в складі СРСР. Вперше за досить тривалий період в українській історії в одній державі було об'єдано більшість етнічних територій нашого народу, з іншого боку, західноукраїнські землі потрапили під владу сталінського тоталітаризму, що був на той час в СРСР. Серед позитивних змін в селі слід виділити те, що було розподілено поміщицькі землі графа Боровиковського, яких було 720 га, сільським комітетом, до якого входили Танасійчук Гнат Іванович, Кузимків Дмитро Михайлович, Гордійчук Іван Пилипович, завершення будівництва нової школи, створення споживчої кооперації, передача їй цегельного заводу, що належав польському товариству «Сокіл». Проте зразу перестали працювати товариства «Просвіта» і всі молодіжні організації, що існували при ній. Однак пізніше радянська влада створила власні.
А невдовзі приступило до роботи НКВС. Були арештовані активні учасники життя села, зокрема Крайовський Кирилло Семенович, Бугера Степан Петрович, Яковишин Микола Микитович. Всі троє згодом розстріляні у Чортківській тюрмі. Крім того заарештовані Прудивус Степан, Паскарик Степан Павлович, що працював завскладом та продавцем. Вони не повернулися додому, їх доля невідома. За незаконне зберігання зброї заарештовано Никифорчина Павла.
Взимку 1940 року в досить сильні морози було виселено польських колоністів. Очевидці розповідають, що біля сільської ради зібралося майже все село і, дочекавшись вечора, кілька возів направились до польської колонії. Без попередження та без підготовки люди збирали все, що могли взяти із собою. Близько півночі їх відправили на місцевий вокзал і відправили в невідомому напрямку. Як пізніше з'ясувалося — на Сибір. Тоді ж вивезли із села тих поляків, члени родин яких на той час служили в польській армії, або втекли на територію Румунії. Інші польські родини пізніше були переселені в Польщу.
Перед війною із фашистською Німеччиною було арештовано чотирьох робітників залізниці: Никифорчин Павло Іванович, Бойко Василь, Паскарик Петро Якимович, Гула Павло. Видала їх продавщиця вокзального ларка за те, що вони, напившись, хвалили Гітлера чи то пили за його здоров'я. Всіх їх разом забрали і про подальшу долю нічого невідомо.
На увічнення пам'яті загиблих у селі в 1942 році було зведено насип, який згодом після звільнення від фашистів робітники НКВС та їх служба завзято нищили: скинули хрест, який через деякий час знову появлявся на своєму місці. Остаточно могилу зруйновано у 1958 році.
Окупація села фашистами проведена 8 липня 1941 року. Прихід їх ознаменувався неординарною подією. За доносом поляка арештували трьох чоловік, зокрема Паскарика Матея Якимовича, Гаврилюка Якова Семеновича, Вівчара Теодора. Паскарику Івану вдалось уникнути арешту. Усіх їх мали повісити. Яків Гаврилюк згодився провести німців до Паскарика Івана, проте по дорозі втік і тривалий час переховувався у сусідьому селі Залісся у сестри. Розлючені таким вчинком фашисти вирішили повісити хоча б двох, що залишилися. Проте люди, зійшовшись усім селом, провели переговори із окупантами. У переговорах брали участь Кушнірик Іван Васильович, Танасійчук Павло, що володіли німецькою мовою. Саме вони відговорили німців від акту розправи, всіх було помилувано, а Кушнірик Іван був обраний комендантом Мельниці-Подільської.
Але це були поодинокі випадки, тому більшості людей не вдалося уникнути розправи гестапо. Були арештовано у 1942 році інтелігенцію села. Частина із арештованих було розстріляно, а інших чекав холодний Сибір. Прийшовши в село, німці зразу встановили ряд податків. Зокрема було окільцьовано всю худобу, селянам заборонялось молоти зерно на жорнах, люди сплачували податки за землю (3 центнери від 0,6 гектара).
Проте, незважаючи на важку ситуацію, не всі людські серця зачерствіли. Саме тому, коли в 1942 році у Карпатах була повінь, то в селі перебувала група дітей (60 дітей різного віку) із постраждалих регіонів (в основному Коломийщина).
Поряд із репресіями, окупанти також практикували вивіз молодих людей на примусову роботу до Німеччини (це так звані остарбайтери). Більшість із них повернулася, проте були й такі, що більше не побачили рідної землі. Незважаючи на гніт нових властей, у селі все ж велася культурна діяльність. Значну роботу в напрямі культурного та патріотичного виховання молоді проводило товариство «Відродження», активно діяла жіноча громада на чолі з Олесюк Ганною Василівною.
У квітні 1944 року село було звільнено від фашистської окупації. Із приходом нової влади люди опинились у надзвичайно складній ситуації. Було оголошено загальну мобілізацію до лав Червоної Армії, частина чоловіків пішла на боротьбу з фашизмом, а інші залишилися у лавах УПА, що діяли на території району і входили до складу військової організації «Лисоня».
У лавах Радянської армії брало участь 254 вихідці із даного села, з яких 92 чол. не повернулися з війни живими. Імена загиблих односельчан викарбувано на меморіальній плиті пам'ятника, встановленого на їх честь біля школи у скверику. Додому повернулися 162 воїна, з них 15 інвалідів.
У лавах УПА воювало близько 60 чол., в основному молодь. Мало хто з них залишився серед живих бо на ліквідацію загонів УПА було відправлено чималі військові сили працівників НКВС, що неофіційно називали рубашниками, яструбками.
У 1944 році вдома убито Бойка П. І., при перестрілці загинув Семенів І. П. та його мати, при огляді зброї випадково загинув Пилипик В. П. На Гермаківському полі, поблизу села, застрелили Цюника І. С., Вівчар С. Т. був убитий у лісі.
В подальші роки терор продовжувався. Так в наступний рік було вбито більш як 25 жителів села, пізніше ще більше 30 чол. За свідченнями старожилів та свідків тих кривавих подій за свободу власного народу загинули (роки не встановлені) Пуляк Я. П., Гребінчук І. М., Никифорчин М. М., Бойко С. І. — у Збручанському (Новосілці).
Їх задушили газом у невеликій печері "Цапова нора’’. Трупи вбитих НКВС виставляло під будинком у себе для впізнання, а потім вивозили в долину за Мельницю (тепер там фабрика «Світанок»), де їх розтягали собаки, зрідка рідним вдавалося їх звідтіля викрасти.
У загонах УПА була сувора дисципліна, жорстоко карали за відступництво, зраду. За такою підозрою були страчені Крайовський Степан Дмитрович, стрибок; Чубей Віра Василівна, член ОУН-УПА, Паскарик Павло Матейович, член УПА, здався, Крайовська Анна Миколаївна і син Василь Дмитрович, Волощук Іван — за доноси, Гурлик Іван Васильович здався. Царинний Степан і Царинний Михайло Юрковичі, Яцків Іван Олексійович, лісник, — за доноси.
Як донощиків страчено двох братів Берницьких, Тостановського Степана та ще 9 поляків.
Кінець 40 — початок 50х рр. були роками репресій. Покінчивши з УПА, НКВС проводило арешти та виселення населення. Збереглися такі факти:
- у 1952 році в Чортківській тюрмі загинув Кузимка Іван Дмитрович;
- Тостановський Іван Васильович був застрелений у себе на городі;
- Бойчук Катерину солдати вбили у її хаті;
- Бойчук Наталю Павлівну 10 квітня 1946 р. застрелив солдат, коли та йшла на толоку;
- Бойчука Степана Миколайовича розтріляли у серпні 1944 р. тому, що місцева єврейка-медсестра сказала, що рани на ногах він зробив сам, щоб не йти до армії;
- Кушнірик Іван Васильович, сільський активіст. Під-час німецької окупації був комендантом у Мельнице-Подільській, розстріляний військами НКВС навесні 1944 р.;
- Никифорчин Іван Павлович — закатований МБД у 1950 р.
- Гуцуляк Петро Миколайович розстріляний НКВС;
- Бойчук Аксентій, священник, ректор Станіславської семінарії, отримав 10 років таборів
- Бойчук Йосип, брат Бойчука Аксентія, священик, відбував ув'язнення в концтаборі, повернувся разом із братом в село
- Шмиглик Максим Якович був арештований в армії, суджений на 10 років за те, що був при німцях старостою села, повернувся додому, помер у 1979 році;
- Бойко Микола Семенович повернувся з полону і був засуджений на 10 років, вернувся додому, але швидко помер.
- Чубея Василя Марковича судили в армії на 10 років, пропав безвісті.
- Випрук Степан відбув 10 років заслання - греко-католицький єпископ, аргентинський пенсіонер, доживав віку тут, у селі.
Жорстоко сталінський режим розправився із всіма, хто мав будь-яке відношення до УПА. Засуджені брати Колодрубські Павло і Степан Дмитровичі на 10-15 років і вислані в Сибір, після відбуття терміну покарання оселилися в Кривому Розі. Степан там і помер в 1993 році, Павло вернувся у рідне село, де помер в 1992 році.
Піймали Боднарчука Івана Миколайовича, судили на 15 років, у 1951 році арештували його брата Василя, за зв'язки з УПА отримав 8 років, кару відбували на засланні. Після звільнення із заслання стали священиками, дослужились до високих санів. Василь був владикою, помер в дорозі внаслідок серцевого приступу, похоронений на місцевому цвинтарі поряд із могилою своєї матері, Іван проживає у м. Тернопіль.
У лютому 1948 року одноосібні господарства добровільно-примусово об'єднувалися у колгосп, що назвали «Імені 30-ти ліття Радянської Армії». Площа угідь господарства становила 1239 гектарів орної землі, середня врожайність була 4,8 центнера з гектара; налічувалось 12 голів ВРХ, 8 свиней, 10 овець, птахоферма, від реалізації продукції одержано 25134 крб.
Жалюгідною була оплата праці колгоспника- на трудодень він отримував 12 копійок, 30 грам зерна. До того ж кожен двір мав здавати державі вовну, яйця, м'ясо, молоко, не маєш- купи, але здай! Тим більше надавалися «добровільні» позики на відбудову промисловості та сільського господарства.
Всі роботи в господарстві спочатку виконувались вручну, бо в Михалківській МТС, що розміщалась в селі, було всього 4 трактори, що обслуговували колгосп Мельниці-Подільської.
У 1947—1948 роках був голод, низькі заробітки в колгоспі штовхали людей на крадіжки, за які жорстоко карали, наприклад, ув'язненням на різні терміни. Часто за незначні крадіжки (кілька жмень зерна та ін.) люди відбували досить серйозні покарання.
В особливо важких умовах жили переселенці. Перша група, в складі якої було 19 родин, приїхала в жовтні 1945 року із Лемківщини. Друга група налічувала 16 родин із околиць Перемишля і прибула в село наприкінці грудні 1945 року, проте згодом 8 родин виїхало з села на Львівщину. В загальному на 1946 рік в селі налічувалось 28 сімей переселенців. Одна із таких людей згадує, як їх вивозили із рідних місць, дозволяючи брати лише найнеобхідніше, а коли село залишалось порожнім, то хати підпалювали.
У квітні 1960 року було об'єднано колгоспи «30-ти ліття Радянської Армії» та «Комсомолець» (сусіднє село Пилипче) і названо «Дружба». Проте дане господарство проіснувало лише рік і через даний термін господарство знову роз'єднали, але назва залишилася за місцевим господарством. У 1961 році господарство стало спеціалізованим, а у січні 1963 року відбулось об'єднання районів. Створено Борщівський район, колгосп отримав назву «Імені Фрунзе». Стан господарства дещо покращився, проте воно і надалі залишалось нерентабельним. Про це свідчить такий факт. У 1961 році посаджено молодий сад, але вже у 1964 році він за одну ніч був викорчуваний а площу переорали. Існує думка, що сад знищено тому, що продукція із нього поступала лише до вищого районного керівництва, а доходів господарству не давав. Така доля чекала і звіроферму, яку було зруйновано дещо пізніше.
Позитивний вплив на розвиток села мала його електрифікація, що дала можливості для розвитку сільського господарства та сприяло його економічного росту. Це видно із таких даних: у 1959 р. доходи господарства становили 214987 крб, в неподільний фонд відраховано 10614 крб.
У 1962 р. загальні доходи становили 553278 крб. Або 2,5 раза більше, ніж в 1959. Неподільний фонд колгоспу становив 107623 крб., збільшився майже в 10 разів, доходи від тваринництва становили 337243 крб., зросли в 2 рази, вироблено м'яса на 100 га угідь 285 ц, це в 1,8 рази більше ніж в 1959 році.
(Матеріали звітів колгоспу за 1959 і 1962 роки)
У колгоспі ім. Фрунзе в 1959 році було вже 13 тракторів, 3 зернових комбайни, 4 силосорізки, 2 кормозапарники та багато інших механізмів, які полегшували працю людей, підвищували продуктивність, здешевлювали вироблену продукцію. За наступний господарський рік колгосп одержав 268 000 прибутку, урожай пшениці становив 18,5 ц з 1га. Більш прибутковим стало тваринництво, зросла оплата праці колгоспників. У колгоспі працювали спеціалісти с/г, які мали відповідно вищу чи середню освіту. Партійна організація налічувала 22 чол., всі керівні посади займали виключно комуністи, секретарем парторганізації був Микола Буратинський, комсомольська організація нараховувала 89 чол., але діяльності ніякої вона не проводила. Із 1960 року головою господарства був Матущак Андрій Степанович.
На початку 70-х років у колгоспі було всієї землі 1500 га, орної 1244 га. У господарстві було 18 тракторів, 5 зернових комбайнів,2 кукурудзозбиральні, 3 бурякозбиральні, 12 автомобілів, 9 тваринницьких приміщень було збудовано на той час на 975 голів худоби; лазню з пропускною можливістю 20 чол. У лютому 1971 року почалась в районі нова хвиля об'єднань. На цей раз колгосп ім. Фрунзе об'єднали із
[1] Збірник «Заліщицька земля у спогадах емігрантів». Книжково-журнальне видавництво «Тернопіль»1993р
[2] Дані встановлено за свідченнями старожилів
[3] За матеріалами документу «Уклад регуляції паньщини і інших інвертарських повіносці дня 25 листопада 1846 р. до лічби 78888. Метрика № 1821»
[4] Крип'якевич Іван «Богдан Хмельницький», Київ, 1954,стор. 192
[5] Крип'якевич Іван «Богдан Хмельницький». К.,1954, с.192
[6] за матеріалами Борщівського архіву, Тернопільської області.
[7] Журнал «Літопис Борщівщини», вип. другий 1993 р., с.90-95.
Після відновлення незалежності України
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekZoTHlWRU1DVTROaVZFTUNWQ01pVkVNQ1ZDTUNWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ05TMGxSREFsT1VZbFJERWxPRE1sUkRFbE9ERWxSREVsT0RJbFJEQWxRalV1YW5Cbkx6SXdNSEI0TFNWRU1DVTROaVZFTUNWQ01pVkVNQ1ZDTUNWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ05TMGxSREFsT1VZbFJERWxPRE1sUkRFbE9ERWxSREVsT0RJbFJEQWxRalV1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
З 1991 року Іване-Пусте в складі незалежної України.
Від 2020 року адміністративний центр Іване-Пустенської сільської громади.
Населення, традиції
З народних промислів розвинуті ткацтво та вишивання.
Село розташоване на території наддністрянського (опільського) говору. До «Наддністрянського реґіонального словника» внесено такі слова, вживані у Іване-Пустому: корито («ночви»), під («горище над хатою»).
За даними перепису населення 2001 року мовний склад населення села був таким:
Мова | Число ос. | Відсоток |
---|---|---|
українська | 99,5 | |
російська | 0,4 | |
польська | 0,05 | |
молдовська | 0,05 |
Релігія
- церква святого апостола Івана Богослова (1763, дерев'яна; 1997, мурована; автори розпису і Степан Мамчур, УГКЦ) з дзвіницею (1775);
- капличка з нагоди 2000 років від народження Ісуса Христа (2000);
- скульптура Скорботного Ісуса.
- Церква Івана Богослова 1763 (дзвіниця)
- Церква Івана Богослова 1763
- Церква Івана Богослова 1763
Пам'ятники
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2TUM4d1l5OGxSREFsT1VZbFJEQWxRakFsUkRBbFFrTWxNamNsUkRFbE9FWWxSREVsT0RJbFJEQWxRa1FsUkRBbFFqZ2xSREFsUWtGZkpVUXdKVUV5SlVRd0pVSXdKVVF4SlRnd0pVUXdKVUl3SlVReEpUZ3hKVVF3SlVKRkpVUXdKVUl5SlVReEpUazJYeVZFTUNWQk9DVkVNQ1ZDTlNWRU1DVkNNaVZFTVNVNE55VkVNQ1ZDTlNWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ1FTVkVNU1U0TTE4bE1qZ2xSREFsT0RZbFJEQWxRaklsUkRBbFFqQWxSREFsUWtRbFJEQWxRalV0SlVRd0pUbEdKVVF4SlRnekpVUXhKVGd4SlVReEpUZ3lKVVF3SlVJMUpUSTVYeTFmT1RJMk1DNXFjR2N2TWpBd2NIZ3RKVVF3SlRsR0pVUXdKVUl3SlVRd0pVSkRKVEkzSlVReEpUaEdKVVF4SlRneUpVUXdKVUpFSlVRd0pVSTRKVVF3SlVKQlh5VkVNQ1ZCTWlWRU1DVkNNQ1ZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDTUNWRU1TVTRNU1ZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDTWlWRU1TVTVObDhsUkRBbFFUZ2xSREFsUWpVbFJEQWxRaklsUkRFbE9EY2xSREFsUWpVbFJEQWxRa1FsUkRBbFFrRWxSREVsT0ROZkpUSTRKVVF3SlRnMkpVUXdKVUl5SlVRd0pVSXdKVVF3SlVKRUpVUXdKVUkxTFNWRU1DVTVSaVZFTVNVNE15VkVNU1U0TVNWRU1TVTRNaVZFTUNWQ05TVXlPVjh0WHpreU5qQXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekZrTHlWRU1DVTROaVZFTUNWQ01pVkVNQ1ZDTUNWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ05TMGxSREFsT1VZbFJERWxPRE1sUkRFbE9ERWxSREVsT0RJbFJEQWxRalVsTWtOZkpVUXdKVUl4SlVRd0pVSkZKVVF4SlRnd0pVUXhKVGcySlVReEpUaEdKVVF3SlVKRFh5VkVNQ1ZDTnlWRU1DVkNNRjhsUkRBbFFqSWxSREFsUWtVbFJEQWxRa0lsUkRFbE9FVmZKVVF3SlVFekpVUXdKVUpCSlVReEpUZ3dKVVF3SlVJd0pVUXhKVGszSlVRd0pVSkVKVVF3SlVJNFh5VkVNU1U1Tmw4bFJEQWxRallsUkRBbFFqVWxSREVsT0RBbFJERWxPRElsUkRBbFFqSWxSREFsUWpBbFJEQWxRa05mSlVReEpUZ3hKVVF4SlRneUpVUXdKVUl3SlVRd0pVSkNKVVF4SlRrMkpVUXdKVUpFSlVReEpUZ3hKVVF4SlRoREpVUXdKVUpCSlVRd0pVSTRKVVF4SlRnMVh5VkVNU1U0TUNWRU1DVkNOU1ZFTUNWQ1JpVkVNU1U0TUNWRU1DVkNOU1ZFTVNVNE1TVkVNU1U1TmlWRU1DVkNPUzVxY0djdk1qQXdjSGd0SlVRd0pUZzJKVVF3SlVJeUpVUXdKVUl3SlVRd0pVSkVKVVF3SlVJMUxTVkVNQ1U1UmlWRU1TVTRNeVZFTVNVNE1TVkVNU1U0TWlWRU1DVkNOU1V5UTE4bFJEQWxRakVsUkRBbFFrVWxSREVsT0RBbFJERWxPRFlsUkRFbE9FWWxSREFsUWtOZkpVUXdKVUkzSlVRd0pVSXdYeVZFTUNWQ01pVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNRaVZFTVNVNFJWOGxSREFsUVRNbFJEQWxRa0VsUkRFbE9EQWxSREFsUWpBbFJERWxPVGNsUkRBbFFrUWxSREFsUWpoZkpVUXhKVGsyWHlWRU1DVkNOaVZFTUNWQ05TVkVNU1U0TUNWRU1TVTRNaVZFTUNWQ01pVkVNQ1ZDTUNWRU1DVkNRMThsUkRFbE9ERWxSREVsT0RJbFJEQWxRakFsUkRBbFFrSWxSREVsT1RZbFJEQWxRa1FsUkRFbE9ERWxSREVsT0VNbFJEQWxRa0VsUkRBbFFqZ2xSREVsT0RWZkpVUXhKVGd3SlVRd0pVSTFKVVF3SlVKR0pVUXhKVGd3SlVRd0pVSTFKVVF4SlRneEpVUXhKVGsySlVRd0pVSTVMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Споруджено пам'ятники:
- Тарасові Шевченку (1964; скульптор Еммануїл Мисько),
- полеглим у німецько-радянській війні воїнам-односельцям (1968),
- встановлено хрест на честь скасування панщини.
Насипано символічну могилу жертвам сталінських репресій (1998).
- Пам'ятник Т. Шевченку
Пам'ятка монументального мистецтва місцевого значення.
Встановлений 1964 р. Скульптор – Е. Мисько (Львів).
Скульптура – бетон, постамент – мармурова крихта.
Скульптура – 3 м, постамент – 2 м..
Соціальна сфера
Діють загальноосвітня школа І-ІІІ ступеня, Будинок культури, бібліотека, ФАП, відділення зв'язку, амбулаторія, 10 продовольчих і 2 крамниці будівельних матеріалів, об'єдн. агропромтехніка, комбікормовий завод, сільськогосподарське підприємство «Поділля».
Відомі люди
Народилися
- митрополити Василій та Іоан Боднарчуки,
- підпільний греко-католицький єпископ Степан (Вапрович),
- релігійні діячі Авксентій Бойчук, Микита Бучковський, І. Ярема, С. Випрук,
- педагог, громадський діяч П. Гуменюк,
- Гуцуляк Василь Іванович (1987—2022) — старший солдат Збройних Сил України, учасник російсько-української війни.
- український лікар, голова Тернопільської обласної ради Віктор Овчарук.
Див. також
Примітки
- . Архів оригіналу за 6 березня 2016. Процитовано 17 травня 2022.
- У камені, бронзі, граніті (ілюстрований альманах). — Тернопіль: ТзОВ «Терно-граф», 2014. — С. 29. : іл. —
- Рішення виконкому Тернопільської обласної ради від 22 березня 1971 року № 147
Література
- Крупчак П., Уніят В. Іване-Пусте // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004. — Т. 1 : А — Й. — С. 664—665. — .
- Iwanie 1.) puste // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1882. — Т. III. — S. 311. (пол.) — S. 311. (пол.)
- Список використаної літератури та джерел 1. Історія міст і сіл Української РСР. Тернопільська область. – Київ, 1973 р.
2. Субтельний Орест. Україна. Історія. – Київ, 1991р. 3. Історія Української РСР. Том 1. – Київ, 1957р. 4. Державний архів Тернопільської області (ДАТО). 5. Матеріали Борщівського районного архіву. 6. Список колишніх старшин і підстаршин українських збройних формувань періоду Визвольних Змагань (1914-1920 рр.), що проживали у Борщівському повіті.//Літопис Борщівщини. Випуск другий. – Борщів, 1993 р. 7. Чисельний перелік колишніх рядових і підофіцерів українських збройних формувань з Борщівського повіту 9 серпня 1949 року//Літопис Борщівщини. Випуск другий. – Борщів, 1993 р. 8. Чубатий І. У вирі трагічних подій// Літопис Борщівщини. Випуск третій. – Борщів, 1993 р. 9. Літопис Борщівщини. Випуск шостий. – Борщів, 1997 р. 10. Винокур І.С.Телегін Д.Я. Археологія України. Тернопіль, “Богдан”, 2003р. 11. Історія Української РСР. Т.1. 12. Матеріали Тернопільського обласного архіву 13. Історія України в документах і матеріалах. – Київ, 1941р.- Т.3 14. Петровський М.Н. Нариси з історії України. – Київ, 1940р. 15. Науково – освітянський журнал „Мандрівець” //Тернопільський педагогічний університет ім. Гнатюка. №3, 2004 р. 16. Заліщицька земля у спогадах емігрантів. – Тернопіль, 1993р. 17. Літопис Борщівщини. Випуск сьомий. – Борщів, 1999 р
![]() | Це незавершена стаття з географії України. Ви можете проєкту, виправивши або дописавши її. |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Iva ne Pu ste selo v Ukrayini u Ivane Pustenskij silskij gromadi Chortkivskogo rajonu Ternopilskoyi oblasti Roztashovane na pivdni rajonu na visoti 300 m nad rivnem morya i ye najvishoyu tochkoyu Borshivskogo rajonu Do 2020 centr Ivano Pustenskoyi silskoyi radi Vid 2020 centr Ivane Pustenskoyi silskoyi gromadi Naselennya 2005 osib 2002 selo Ivane Puste Cerkva Ivana BogoslovaCerkva Ivana Bogoslova Krayina Ukrayina Oblast Ternopilska oblast Rajon Chortkivskij rajon Gromada Ivane Pustenska silska gromada Kod KATOTTG UA61060210010053243 Osnovni dani Naselennya 1 995 Teritoriya 6 237 km Gustota naselennya 319 87 osib km Poshtovij indeks 48748 Telefonnij kod 380 3541 Geografichni dani Geografichni koordinati 48 38 41 pn sh 26 11 14 sh d 48 64472 pn sh 26 18722 sh d 48 64472 26 18722 Koordinati 48 38 41 pn sh 26 11 14 sh d 48 64472 pn sh 26 18722 sh d 48 64472 26 18722 Serednya visota nad rivnem morya 293 m Vodojmi Dzvan Vidstan do rajonnogo centru 25 km Najblizhcha zaliznichna stanciya Ivane Puste Misceva vlada Adresa radi 48748 Ternopilska obl Chortkivskij r n s Ivane Puste vul Shevchenka T G bud 65 Karta Ivane Puste Ivane Puste Mapa Ivane Puste u Vikishovishi V yizd u selo Cerkva Svyatogo Ivana Bogoslova nova Shkola Adminbudivlya Ivane Pustenskoyi silskoyi gromadi Dityachij sadok KramnicyaGeografiyaSelo roztashovane na vidstani 371 km vid Kiyeva 109 km vid oblasnogo centru mista Ternopolya ta 20 km vid mista Borshiv vidstan napryamu ne shlyahami Selo Ivane Puste lezhit na Volino Podilskomu ploskogir yi na visoti 245 294 m nad rivnem morya u mezhirichchi Dnistra i Zbrucha Selo znahoditsya na viddali 25 km vid rajonnogo centru m Borsheva ta na viddali 140 km vid oblasnogo centru m Ternopolya U zahidnij chastini sela rozmishena zaliznichna stanciya yaka ye kincevoyu stanciyeyu na zaliznichnij vitci Vignanka Ivane Puste Zaliznichna koliya bula prokladena do sela she v roki panuvannya tut Avstro Ugorshini v 1898 roci priblizno v cej zhe chas bulo pobudovano vokzal Stanciya Ivane Puste ye tupikovoyu do 13 travnya 2019 roku dvichi na dobu hodiv dizel poyizd Ternopil Ivane Puste Ternopilshina drevnij kraj poselen praslov yan Shidni slov yani yaki zaselyali suchasnu teritoriyu Ukrayini v IV stolitti n e utvorili velike ob yednannya plemen vidome pid nazvoyu antiv Pam yatki danogo periodu u seli vivchali pid chas rozkopok u 1960 1985 rokah predstavniki Kiyivskogo istorichnogo muzeyu kerivnik ekspediciyi Ganina Oksana Davidivna Viyavleno stoyanki tripilskih poselen Vnaslidok rozkopok provedenih danoyu ekspediciyeyu u 1960 1985 rr znajdeno ryad zhinochih bronzovih prikras bagato glinyanogo posudu bronzovi nakonechniki stril Krim pam yatok zalishenih nam vid skifskih plemen znajdeno takozh zrazki posudu ta silskogospodarskih znaryad praci arheologichnoyi kulturi shnurovoyi keramiki i tak zvanogo frakijskogo galshtatu yaku datuyut HI VIII st do n e tobto peredskifskim periodom rannoyi zaliznoyi dobi Ye vidomosti sho arheologichni doslidzhennya provodilisya v danomu regioni znachno ranishe Tak napriklad u 1877 roci provodila rozkopki na terenah sela polska arheologichna ekspediciya pid kerivnictvom Kirkora V rezultati danih doslidzhen znajdeno bagato zrazkiv malovanogo posudu ta amuletiv sho vidpovidaye chasu perebuvannya skifskih plemen na danij teritoriyi Dana teritoriya dosit bagata arheologichnimi pam yatkami riznih istorichnih epoh ale voni lishe chastkovo vivchalisya u drugij polovini HH st Odniyeyu iz takih doslidnikiv bula vishezgadana ekspediciya Ganinoyi O D sho vela doslidzhennya vid imeni Kiyivskogo Istorichnogo Muzeyu protyagom 1960 1985 rr U hodi ekspediciyi viyavleno takozh ryad arheologichnih znahidok periodu Kiyivskoyi Rusi Na danij teritoriyi ne prostezhuyetsya rechovih pam yatok bilsh piznogo periodu Prote mozhna znajti pevni spogadi pro cej kraj u polskih dzherelah Sered takih dzherel mozhut buti zokrema hroniki opisi panskih dvoriv mirni dogovori ta inshi zemski dokumenti sho regulyuvali zhittya togochasnogo suspilstva Istoriya selaPoblizu Ivane Puste viyavleno arheologichni pam yatki dobi mezolitu goligradskogo tipu Vidome vid 16 stolittya Yak svidchat arheologichni istorichni znahidki zhittya tut isnuvalo vzhe v period neolitu kam yanoyi dobi Doslidnik Yaroslav Pasternak u statti Zahidne Podillya na zaranni istoriyi 1 pishe 4500 1500r do n e vnaslidok zmini klimatichnih umovin naselennya Zahidnogo Podillya yak i vsiyeyi Ukrayini ta vzagali Yevropi perejshlo z kochivnogo na osilij skotarsko hliborobskij sposib zhittya Vono stalo buduvati trivni zhitla navchilosya vigotovlyati glinyanij posud i polotnyanu odezhu ta z rozvitkom viri v pozagrobne zhittya bilsh dbalo pro svoyih pokijnikiv Golovnu grupu zalishenih neolitichnim naselennyam pam yatok stanovlyat glinyanij posud yak cilij tak i jogo ulamki iz riznobarvnim malovanim ornamentom sho jogo znajdeno v 58 naselenih punktah chortkivskoyi okrugi sered yakih nazvano j selo Ivane Puste Taka kilkist znahidok virazno vkazuye na znachnij pripliv novih poselenciv z serednogo Podnistrov ya ta Pobuzhzhya Ce buli predstavniki tripilskoyi arheologichnoyi kulturi yakih vvazhayut predkami suchasnogo ukrayinskogo narodu Teritoriya zaselena danimi plemenami stanovila zahidnu chastinu rozlogih rivnin mizh Dniprom ta Karpatami Na teritoriyi sela zokrema v jogo pivnichno shidnij chastini ekspediciyeyu Kiyivskogo istorichnogo muzeyu kerivnik ekspediciyi Ganina Oksana Davidivna viyavleno stoyanki tripilskih poselen Vnaslidok rozkopok provedenih danoyu ekspediciyeyu u 1960 1985 rr znajdeno ryad zhinochih bronzovih prikras bagato glinyanogo posudu bronzovi nakonechniki stril vikopano ta vidpravleno na doslidzhennya v Kiyiv pich domnicyu dlya viplavki midi znajdeno goncharnu pich ta zerna prosa Bronzovi rechi znajdeno v 1958 r koli v shidnij chastini sela kolgosp provodiv rozchistku teritoriyi pid stavok V poselennyah tripilciv v tomu chisli tih sho znahodilis na teritoriyi suchasnogo s Ivane Puste vpershe znajdeno metalevi virobi zdobuti vnaslidok torgivli iz inshimi plemenami Sered nih mi mozhemo znajti midni shila kindzhali britvu rizni prikrasi zokrema namisto Piznij paleolit ce period nastupu pivnichnih narodiv na nashi zemli yaki v istoriyi podilyayut na tri hvili Sered pam yatok togo chasu na danij teritoriyi slid vidiliti zalishki takoyi arheologichnoyi kulturi yak kultura shnurovoyi keramiki a same kam yani bojovi sokiri odnu z yakih znajdeno v s Ivane Puste Na zminu kam yanij dobi prijshla bronzova epoha a potim i zalizna doba U VI st do n e na dani teritoriyi prijshli skifi za vidomostyami inshih dzherel skiti Zalishki poselennya togo chasu zbereglisya i u Ivane Pustomu Sered unikalnih pam yatok togo chasu v Borshivskomu rajoni ye viyavlena na okolicyah sela Ivane Puste kam yana miska znajdena vnaslidok gospodarskih robit ta bronzovij kazan sho sogodni perebuvaye u ekspoziciyi Krakivskogo krayeznavchogo muzeyu Period bl 800 1340 rr u istoriyi Ukrayini stanovlyat knyazhu dobu abo zh rannye serednovichchya Same na cej chas pripadaye poyava neukriplenih poselen Zalishki odnogo iz nih znajdeno na poli bilya sela vono datuyetsya XIII st Ce buv period stvorennya pershih feodalnih mayetkiv zalishki yakih zbereglisya u s Kudrinci Krivche Okopah Zemli zahidnogo Podillya vhodili do skladu Galicko Volinskogo knyazivstva Voni buli dosit gusto zaselenimi Chasto zaznavali nabigiv mongolo tatar Pislya smerti u 1340r ostannogo knyazya iz rodu Romanovichiv dana teritoriya perehodit pid vladu polskogo korolya Yana Kazimira az 1349 po 1393 rr perebuvali pid vladoyu Olgerda brativ Koriatovichiv potim litovskogo knyazya Vitovta ta Svidrigajla Dana epoha vidznachayetsya yak period posilenogo rozvitku feodalizmu Miscevi feodali kontrolyuvali praktichno vsi teritoriyi stvoryuyuchi veliki zemlevolodinnya ta mayetki Ne stanovili vinyatku i teritoriyi suchasnogo s Ivane Pustogo Iz 1434 roku zemli sela potraplyayut do skladu Polskogo korolivstva a pislya pershogo podilu Polshi u 1772 roci perehodyat do monarhiyi Gabsburgiv vid 1867 Avstro Ugorshini Yak vidomo davni sela vinikali v dolinah richok Ne stanovilo vinyatku i vkazane selo Tak spochatku vono buduvalos u dolini richki Rudiki sho bula pravoyu pritokoyu r Zbruch U dolini richki roslo bagato verb ta lozi Vidomo sho u davnoukrayinskij movi verbi nazivali ivami Mozhlivo same vid cogo i pohodit nazva sela tobto Ivane Piznishe ruslo richki peresohlo i sogodni na yiyi misci zalishivsya lishe nevelikij strumok Druga chastina nazvi pov yazana iz takoyu legendoyu Iz rozpovidej starozhiliv vidomo sho priblizno naprikinci XV pochatku XVI stolit u seli bula dosit silna epidemiya chumi Vnaslidok epidemiyi pomerlo majzhe vse naselennya sela i lyudi sho prohodili cherez selo govorili sho Ivane uzhe puste Same z cim pov yazuyut poyavu drugoyi chastini nazvi sela Perekazi svidchat sho poshest chumi vidstupila lishe todi koli na vsih chotiroh storonah sela bulo vstanovleno osvyacheni u miscevij cerkvi hresti 2 Isnuyut zvichajno j inshi versiyi shodo zasnuvannya sela ta pohodzhennya jogo nazvi Zokrema za rozpovidyami starozhila sela Kasiyana Mikoli zapisano takij perekaz She v period tatarskogo liholittya vtikayuchi vid ordi u gustomu loznyaku sho buv u dolini richki poselivsya selyanin yakogo zvali Ivan Vin prozhivav sam tomu prozvali jogo Ivan Pustij Zgodom na comu misci bulo stvoreno poselennya sho otrimalo nazvu Ivane Puste Iz rozvitkom selo peremishalos iz dolini na pivnich v napryamku lisu ale postupovo lis vikorchuvali i na sogodni vid nogo zalishilas lishe nevelika smuga Istoriya sela u HIH stolitti Bilsha chastina zemel lisiv pasovish nalezhala pomishiku U 1846 r v seli bulo 185 kripackih dvoriv krim togo 51 rodina zhila v dvori grafa Borovikovskogo Suma groshovogo podatku derzhavi iz seli stanovila 616 zolotih rinskih Selyani okrim podatkiv vikonuvali rizni povinnosti u mayetku grafa Tak napriklad kripak Buchkovskij Stepan yakij mav 2 morgi polya plativ pomishiku 0 3 rinskogo grishmi Krim togo vin povinen buv vidrobiti 12 dniv panshini zokrema 6 dniv vidpracyuvati na panshini kinmi abo 42 dni pisho 14 dniv volami abo 57 dniv pisho tobto ne vikoristovuyuchi tyaglovu silu 3 Vizvolna vijna 1648 r bula vsenarodnoyu Ivan Krip yakevich u svoyij knizi 4 pishe V 1648 roci vsya Ukrayina pochinayuchi z Livoberezhzhya i azh do Karpat bula ohoplena narodnim povstannyam usyudi pidnyalisya masi selyan ta zalezhnih i poveli garyachu borotbu za vizvolennya z pid shlyahetskogo gnitu Golovnoyu i virishalnoyu siloyu vizvolnoyi vijni bulo selyanstvo osnovnij i najchiselnishij klas feodalnogo suspilstva Ne ominula hvilya narodnoyi borotbi i Podillya v tomu chisli j Ivane Puste Osoblivo aktivizuvavsya ruh selyan todi koli zagoni Maksima Krivonosa pidijshdi do Kam yancya Podilskogo Bulo vignano polskogo ekonoma selyani vlivalis u kozacki vijska grabuvali ta palili polski mayetki Ce ne zalishilosya poza uvagoyu polskogo uryadu na Podillya bulo napravleno kilka karalnih zagoniv polskoyi armiyi odin iz yakih rozmishuvavsya poblizu mista Kam yancya Podilskogo Same na pochatku 1653 roku pid chas nabigiv polskih vijsk selo zaznalo zhorstokogo spustoshennya Svidchennyam pro agresiyu polskoyi armiyi mozhut sluzhiti taki slova polskogo poeta O Tvardovskogo Ni na yaku stat ne vvazhav rozlyutovanij zhovnir ni na divchinu ni na vagitnu zhinku ni na nevinnih ditej na grudyah materiv Golovnij verhovoda Stefan Charneckij yakij svoyeyu zhorstokistyu proti cherni perevershiv Yaremu Vishneveckogo progolosiv klich na rozplid ne zalishati rusina 5 Yak vidomo selo znahoditsya bilya shlyahiv na Kam yanec Podilskij Hotin ta Zalishiki Voseni 1653 roku po comu shlyahu na Podillya proyizhdzhav polskij korol Yan Kazimir iz svoyim vijskom Pid Zhvancem voni rozklali ukriplenij tabir Vnaslidok cogo pohodu polska armiya znovu piddala selo znachnomu spustoshennyu Piznishe selo zaznavalo grabuvanya vid polskih zhovniriv pid kerivnictvom Hodkevicha a takozh tureckih naval Miscevi selyani zdavna veli zemlerobskij sposib zhittya Pislya skasuvannya panshini na zahino ukrayinskih zemlyah u 1848 roci iz 1320 gektariv ornoyi zemli pomishiku nalezhalo 720 gektariv cerkvi 18 gektariv a reshta blizko 582 gektari selyanam 6 Perebuvayuchi u skladi Avstro Ugorskoyi imperiyi selyani z rokami bidnishali Z yavlyalisya zamozhni lyudi ta zovsim bezzemelni yaki povinni buli sluzhiti v najmah u miscevih paniv Z chasom rozpochalasya hvilya emigraciyi sho ne ominula j Ivane Pustogo Naperedodni Pershoyi svitovoyi vijni selo pokinulo sorok cholovik sho v osnovnomu viyihali shukati krashoyi doli u Kanadi ta SShA Avstrijskij uryad malo a yaksho faktichno to vzagali ne pridilyav uvagi rozvitku kulturi osviti medichnogo obslugovuvannya na nashij teritoriyi Tak napriklad likarya u seli ne bulo zovsim yak i vchiteliv ta j samoyi shkoli chitalnyu Prosviti stvoreno na pochatku 20 h rr HH st Prote uzhe v 1858 roci za ukazom 10960 vid 16 03 1858 bulo zasnovano dvoklasnu shkolu Za danimi arhivu u 1866 roci ditej shkilnogo viku bulo u seli 77 prote u shkoli navchalos vsogo lishe 42 uchni Sama shkola rozmishalas u starenkomu primishenni ta v najmanih selyanskih hatah Period 1914 1939 rokiv Iz vijnoyu 1914 roku u selo prijshli novi liholittya Iz sela na front dobrovolcyami pishlo ponad 100 cholovik prote povernulos menshe polovini a 12 z nih stali invalidami Nezvazhayuchi na voyenni diyi vijna prinesla u selo hvilyu nacionalnogo probudzhennya U seli organizovano sportivno vijskove tovaristvo Sich yake zgurtuvalo dosit veliku kilkist svidomoyi molodi Ocholyuvav yiyi Ivan Shmiglik Uchasnikami zbrojnih formuvan vizvolnoyi borotbi 1914 1920 rr buli j urodzhenci sela Gnatyuk Yakiv Kushnirik Ivan pevnij period buv bulavnim UGA Chubej Pavlo Andrijchuk Mihajlo ta ryad inshih 7 Za spogadami selchan u sklad armiyi Sichovih Strilciv voseni 1916 roku dobrovolcyami pishli Pilipik Aksentij Gnatovich 1899 r narodzhennya ta Nikolayishin Ivan Vasilovich 1898 r narodzhennya Zgodom voni popovnili ryadi UGA a povernulis u ridne selo naprikinci 1918 r Naprikinci pershoyi svitovoyi vijni vidbulasya zluka ZUNR z UNR 22 sichnya 1920 r U zv yazku iz ciyeyu podiyeyu u seli vidbulis deyaki zmini Odnak skoro na zahidnu Ukrayinu yaka stolittyami stognala pid yarmom ponevolyuvachiv vderlisya polski zagarbniki Dobre ozbroyeni vijska generala Gallera stvorili dlya Galickoyi Armiyi kritichnu situaciyu sho vimagala radikalnih rishen Bulo prijnyato rishennya pro vidstup na pivden dlya ob yednannya iz vijskami UNR Krim togo iz shodu nastupali vijska bilogvardijciv ta Chervonoyi armiyi Ostanni perebuvali u seli u 1920 roci prote ne zmogli tut zakripitisya Vnaslidok Rizkogo dogovoru 1919 roku Zahidna Ukrayina ta Volin potrapili pid vladu Polshi Polskij uryad provodiv politiku opolyachennya Dlya prikladu mozhna navesti toj fakt sho ukrayinskij selyanin ne mav prava kupiti shmatok zemli yaku prodavav pomishik iz svogo mayetku Natomist najkrashi za rodyuchistyu zemli distavalisya vihidcyam z Centralnoyi Polshi sho pereyizhdzhali syudi razom iz svoyimi rodinami Vnaslidok takoyi politiki majzhe bilya kozhnogo sela stvoryuvalis tak zvani mazurski koloniyi Same taka koloniya poyavilas bilya sela Ivane Puste u seredini 30 h rokiv HHst Vona skladalas iz 35 dobre vporyadkovanih dvoriv iz ceglyanimi budinkami ta gospodarskimi primishennyami krinicyami gorodami ta sadami Nezabarom tut bulo vidkrito prostoru dvopoverhovu shkolu ce v toj chas koli v seli ne bulo niyakoyi shkoli potim zakladeno pershij kamin pid budivnictvo kostela Danij hutir otrimav nazvu Yanuvka Slonechna v perekladi z polskoyi movi oznachaye Ivanivka Sonyachna Vidnosini mizh selyanami ta kolonistami ne zavzhdi buli priyatelskimi Krim mazurskoyi koloniyi u seli bulo 28 polskih rodin Represuvalas ukrayinska mova i kultura U seli zbudovano posterunok v pidvali yakogo kidali ukrayinskih patriotiv Osoblivo nebezpechnih zasilali v kazemati Berezi Kartuzkoyi Uv yaznenij tam buv Greskiv Mikola Petrovich Vin povernuvsya dodomu v 1939 roci pislya priyednannya vnaslidok dogovoru Molotova Ribentropa Zahidnoyi Ukrayini do URSR dovgi roki pracyuvav potim starshim buhgalterom zagotzerno U 1936 r rozpochato budivnictvo novoyi shkoli Vono velos za rahunok derzhavi tak yak silska shkola bula polskoyu to bula tak zvana chotiriklyasova shkola i mistilas vona v staromu primishenni yakogo davno vzhe nemaye i v silskih hatah Polski vlasti provodili politiku opolyachennya Vchiteli perekonuvali ditej sho voni rusini i zemlya na yakij voni zhivut nazivayetsya Malopolska Lyudej z vishoyu osvitoyu u seli faktichno ne bulo tak yak selyaninovi bulo ne pid silu oplachuvati za navchannya U pam yati lyudej zbereglis prizvisha vchiteliv Mislovskij Grabovskij Andrusivna ta Anastaziyevska Polyaki ob yednuvalisya u svoyu organizaciyu Sokil buv u nih vlasnij klub a takozh ceglyanij zavod Okrim rilnictva selyani zajmalis sadivnictvom yak dodatkovij promisel rozvivalosya bdzhilnictvo Zemlyu obroblyali v osnovnomu kinmi ta zvichajnim silskogospodarskim remanentom zokrema plugami boronami ta inshimi znaryaddyami U 30 h rokah pochali poyavlyatis mashini molotarki odna z takih bula u miscevogo kovalya Chubeya Pavla Za spriyannya tovaristva Prosviti u seli z yavilas she odna molotarka ta sivalka yakoyu selyani koristuvalisya po cherzi Yak i v bilshosti sil Podillya u Ivane Pustomu zberigavsya zvichaj tak zvanoyi toloki sut polyagaye v tomu sho vse selo shodilosya do odnogo iz svoyih odnoselchan i vikonuvalo riznogo rodu robotu nastupnogo dnya taka toloka vidbuvalas u inshogo selyanina i t d Tolokami vikonuvali bagato silskogopodarskih ta budivnichih robit Osnovna masa selyan bulo serednogo dostatku prote posilyuvalos majnove rozsharuvannya Tomu dlya dekogo yedinim sposobom vizhiti stala emigraciya za kordon V period polskogo panuvannya selo pokinuli bilsh nizh tridcyat cholovik Prote bulo ryad zamozhnih selyan sho zumili pristosuvatisya do vazhkih umov polskogo panuvannya Ci selyani gospodari zumili nakopichiti svij kapital ta stvoriti micne ta uspishne gospodarstvo vlasnimi rukami ta mozolyami Same cya elita sela i zaznala najbilshogo peresliduvannya za chasiv masovoyi kolektivizaciyi ukrayinskogo sela bilshist iz nih buli represovani u Sibir a zemli yihni peredani u zemelni fondi novostvorenih kolgospiv U 1938 roci silska gromada rozpochala budivnictvo novoyi cerkvi Ale na zhal zgodi shodo viboru miscya pid fundament novoyi svyatini ne bulo Same tomu robota prosuvalas dosit povilno i sprava dali fundamentu ne pishla Stosovno koshtiv na fundament to za svidchennyami starozhiliv voni zbiralisya vid prodazhu yayec yaki kuri znesli v nedilyu Robotoyu keruvav komitet v sklad yakogo vhodili Kushnirik Ivan golova sela Kushnirik Vasil Kushnirik Nikifor Chubej Vasil Bojko Kirilo Burachik Ivan Kuzimka Dmitro Kachkivskij Josip Sho stosuyetsya kulturnogo zhittya v seli kulturnu robotu sered miscevogo ukrayinskogo naselennya provodila Prosvita Poshirennya prosvityanskogo ruhu u Borshivskomu rajoni pripadaye na pochatok 90 h rokiv HIH stolittya Tak u 1891 roci u Borshevi zasnovano chitalnyu a u 1892 roci rozpochato diyalnist prosvityanciv u moyemu seli Uzhe na 1908 rik u rajoni diyalo 52 chitalni Prosviti Ivane Pustenska vitka Prosviti narahovuvala ponad sto cholovik Osoblive pidnesennya u diyalnosti Prosviti nastupilo pislya viniknennya u seli molodizhnogo sportivnogo tovaristva Sich Za iniciativoyu sichovikiv pochalos sporudzhennya budivli dlya chitalni Prosviti Budivnictvo velos vlasnimi silami na pozhertvuvannya odnoselchan Chimalo sil cij spravi viddali slavni vihidci nashogo sela sho piznishe zajnyali visoki duhovni chini todi she studenti duhovnoyi seminariyi Ce majbutnij rektor Stanislavskoyi duhovnoyi seminariyi Aksentij Bojchuk ta misioner yepiskop Stepan Vepruk Dana sporuda i spravdi isnuvala prote zaginula pid chas pozhezhi Sogodni na yiyi misci znahoditsya pam yatnik voyinam odnoselchanam Budinok skromna silska hata prote tut buv zal i scena u bichnij kimnati kolis rozmishuvalas kooperativna kramnicya a potim biblioteka Popri svoyi rozmiri cya sporuda bula spravzhnim kulturnim centrom sela Najbilshij rozvitok Prosviti pripadaye na seredinu 20 h HH st Kilkist chleniv organizaciyi znachno zrostaye za rahunok stvorennya molodizhnih organizacij zokrema Plastu ta Lugu Diyalnistyu danih ob yednan trivalij chas pikluvalisya Bodnarchuk Mikola Klim Stepan Kuzimkiv Dmitro krim togo bagato rokiv golovoyu organizacij buv otec Cholgan Organizaciya Plast aktivno diyala u 1928 1930 rokah Prijmali v danu organizaciyu strogo za zgodoyu batkiv ta z vimogoyu dotrimannya statutu organizaciyi Plastuni mali svij strij forma zajmalis sportom vivchali istoriyu svogo krayu povazhali starshih brali uchast u masovih kulturnih zahodah sho provodilis u seli Trivalij chas kerivnikom organizaciyi buv Nikiforchin Mikola a jogo pomichnikom Stefanchuk Petro Sered aktivnih chleniv slid vidiliti Paskarika Pavla Chopika Ivana Chubeya Maksima Godijchuka Ivana ta Kushnirika Ivana Na pochatku 30 h rokiv na zminu Plastu prijshlo gromadske tovaristvo Lug sho vklyuchilo v sebe majzhe vsyu molod sela Ce bula bagatochiselna ta dosit aktivna u gromadskomu vidnoshenni organizaciya sho prodovzhila tradiciyi Plastu krim togo Prosvita organizovuvala rizni kulturno masovi zahodi Pri Prosviti diyali gurtki hudozhnoyi samodilnosti Slavivisya svoyimi vistupami prosvityanskij hor dirigentami yakogo buli Gomotyuk direktor povitsoyuzu ta miscevij dyak Bodnarchuk Mikola U repertuari horu bulo dosit bagato riznih pisen yak narodnih tak i vidomih ukrayinskih tvoriv Cej hor vodnochas buv i cerkovnim horom Krim horu v toj chas u seli isnuvav dosit silnij dramatichnij gurtok sho staviv bagato riznih vistav Pidsumovuyuchi skazane varto zauvazhiti te sho postanovka bud yakoyi vistavi potrebuvala ne lishe trivalih repeticij ta artistichnosti a she j dozvolu vid starosti sela ta vid nachalnika polskogo garnizonu zhandarmeriyi vin zanahodivsya na vulici Krakivskij sho ne zavzhdi vdavalosya Trivalij chas starostoyu sela buv ukrayinec Burachik a zgodom stav polyak Pustanovskij Prosvita ne mala derzhavnoyi pidtrimki a isnuvala za rahunok chlenskih vneskiv pozhertvuvan koshtiv viruchenih vid vistav gospodarskoyi diyalnosti Pri Prosviti isnuvala biblioteka nevelika kooperativna kramnicya Krim togo chastina koshtiv vidilyalas na potrebi gurtkiv v osnovnomu na pridbannya dekoracij na kupivlyu sivalki ta molotarki yakimi selyani pochergovo koristuvalisya a takozh na sporudzhennya budinku dlya povitovogo soyuzu ukrayinskoyi kooperaciyi U comu zahodi vzyali uchast vsi navkolishni sela Osvyachennya budinku bulo dosit vazhlivoyu podiyeyu svoyeridnim ukrayinskim svyatom Danij budinok zberigsya i do sogodni jogo zvikli nazivati rajsoyuz bo ranishe tam rozmishuvalas baza Prodrajsoyuzu potim magazin a piznishe shvejna majsternya Prosvityanci buli providnikami j u inshih masovih spravah zokrema v zapochatkuvanni budivnictva novoyi cerkvi Svoyu robotu Prosvita prizupinila v 1939 r U ci chasi diyala pidpilna organizaciya nacionalistiv OUN Aktivnim organizatorom pidpilnih trijok u seli buv Nikiforchin Mikola Mikitovich 1912 r narodzhennya zhitel sela Vzhe v 1935r voseni bulo 10 grup trijok Voni distavali specialnu literaturu vivchali istoriyu Ukrayini dopomagali v organizaciyi roboti tovaristvam Plastu Lugu Prosviti Kozhen chlen OUN povinen buv dobre voloditi vognestrilnoyu zbroyeyu Pershimi chlenami OUN buli Krajovskij Kirilo Bugera Stepan Petrovich Yakovishin Mikola Mikitovich Nikiforchin Mihajlo Chopik Matej Stefanchuk Petro Paskarik Ivan Polishuk Mikola Greskiv Mikola Bula organizovana grupa OUN pri Soyuzi spozhivchoyi kooperaciyi sho ocholyuvav Dereshivskij Roman U 1938 1939 rokah shvidko pochalo zrostati kilkist chleniv OUN sho zgodom popovnili lavi zagoniv UPA Selo v period Drugoyi svitovoyi vijni ta v radyanskomu periodi Voseni 1939 roku zahidnoukrayinski zemli buli ob yednani iz URSR v skladi SRSR Vpershe za dosit trivalij period v ukrayinskij istoriyi v odnij derzhavi bulo ob yedano bilshist etnichnih teritorij nashogo narodu z inshogo boku zahidnoukrayinski zemli potrapili pid vladu stalinskogo totalitarizmu sho buv na toj chas v SRSR Sered pozitivnih zmin v seli slid vidiliti te sho bulo rozpodileno pomishicki zemli grafa Borovikovskogo yakih bulo 720 ga silskim komitetom do yakogo vhodili Tanasijchuk Gnat Ivanovich Kuzimkiv Dmitro Mihajlovich Gordijchuk Ivan Pilipovich zavershennya budivnictva novoyi shkoli stvorennya spozhivchoyi kooperaciyi peredacha yij cegelnogo zavodu sho nalezhav polskomu tovaristvu Sokil Prote zrazu perestali pracyuvati tovaristva Prosvita i vsi molodizhni organizaciyi sho isnuvali pri nij Odnak piznishe radyanska vlada stvorila vlasni A nevdovzi pristupilo do roboti NKVS Buli areshtovani aktivni uchasniki zhittya sela zokrema Krajovskij Kirillo Semenovich Bugera Stepan Petrovich Yakovishin Mikola Mikitovich Vsi troye zgodom rozstrilyani u Chortkivskij tyurmi Krim togo zaareshtovani Prudivus Stepan Paskarik Stepan Pavlovich sho pracyuvav zavskladom ta prodavcem Voni ne povernulisya dodomu yih dolya nevidoma Za nezakonne zberigannya zbroyi zaareshtovano Nikiforchina Pavla Vzimku 1940 roku v dosit silni morozi bulo viseleno polskih kolonistiv Ochevidci rozpovidayut sho bilya silskoyi radi zibralosya majzhe vse selo i dochekavshis vechora kilka voziv napravilis do polskoyi koloniyi Bez poperedzhennya ta bez pidgotovki lyudi zbirali vse sho mogli vzyati iz soboyu Blizko pivnochi yih vidpravili na miscevij vokzal i vidpravili v nevidomomu napryamku Yak piznishe z yasuvalosya na Sibir Todi zh vivezli iz sela tih polyakiv chleni rodin yakih na toj chas sluzhili v polskij armiyi abo vtekli na teritoriyu Rumuniyi Inshi polski rodini piznishe buli pereseleni v Polshu Pered vijnoyu iz fashistskoyu Nimechchinoyu bulo areshtovano chotiroh robitnikiv zaliznici Nikiforchin Pavlo Ivanovich Bojko Vasil Paskarik Petro Yakimovich Gula Pavlo Vidala yih prodavshicya vokzalnogo larka za te sho voni napivshis hvalili Gitlera chi to pili za jogo zdorov ya Vsih yih razom zabrali i pro podalshu dolyu nichogo nevidomo Na uvichnennya pam yati zagiblih u seli v 1942 roci bulo zvedeno nasip yakij zgodom pislya zvilnennya vid fashistiv robitniki NKVS ta yih sluzhba zavzyato nishili skinuli hrest yakij cherez deyakij chas znovu poyavlyavsya na svoyemu misci Ostatochno mogilu zrujnovano u 1958 roci Okupaciya sela fashistami provedena 8 lipnya 1941 roku Prihid yih oznamenuvavsya neordinarnoyu podiyeyu Za donosom polyaka areshtuvali troh cholovik zokrema Paskarika Mateya Yakimovicha Gavrilyuka Yakova Semenovicha Vivchara Teodora Paskariku Ivanu vdalos uniknuti areshtu Usih yih mali povisiti Yakiv Gavrilyuk zgodivsya provesti nimciv do Paskarika Ivana prote po dorozi vtik i trivalij chas perehovuvavsya u susidomu seli Zalissya u sestri Rozlyucheni takim vchinkom fashisti virishili povisiti hocha b dvoh sho zalishilisya Prote lyudi zijshovshis usim selom proveli peregovori iz okupantami U peregovorah brali uchast Kushnirik Ivan Vasilovich Tanasijchuk Pavlo sho volodili nimeckoyu movoyu Same voni vidgovorili nimciv vid aktu rozpravi vsih bulo pomiluvano a Kushnirik Ivan buv obranij komendantom Melnici Podilskoyi Ale ce buli poodinoki vipadki tomu bilshosti lyudej ne vdalosya uniknuti rozpravi gestapo Buli areshtovano u 1942 roci inteligenciyu sela Chastina iz areshtovanih bulo rozstrilyano a inshih chekav holodnij Sibir Prijshovshi v selo nimci zrazu vstanovili ryad podatkiv Zokrema bulo okilcovano vsyu hudobu selyanam zaboronyalos moloti zerno na zhornah lyudi splachuvali podatki za zemlyu 3 centneri vid 0 6 gektara Prote nezvazhayuchi na vazhku situaciyu ne vsi lyudski sercya zacherstvili Same tomu koli v 1942 roci u Karpatah bula povin to v seli perebuvala grupa ditej 60 ditej riznogo viku iz postrazhdalih regioniv v osnovnomu Kolomijshina Poryad iz represiyami okupanti takozh praktikuvali viviz molodih lyudej na primusovu robotu do Nimechchini ce tak zvani ostarbajteri Bilshist iz nih povernulasya prote buli j taki sho bilshe ne pobachili ridnoyi zemli Nezvazhayuchi na gnit novih vlastej u seli vse zh velasya kulturna diyalnist Znachnu robotu v napryami kulturnogo ta patriotichnogo vihovannya molodi provodilo tovaristvo Vidrodzhennya aktivno diyala zhinocha gromada na choli z Olesyuk Gannoyu Vasilivnoyu U kvitni 1944 roku selo bulo zvilneno vid fashistskoyi okupaciyi Iz prihodom novoyi vladi lyudi opinilis u nadzvichajno skladnij situaciyi Bulo ogolosheno zagalnu mobilizaciyu do lav Chervonoyi Armiyi chastina cholovikiv pishla na borotbu z fashizmom a inshi zalishilisya u lavah UPA sho diyali na teritoriyi rajonu i vhodili do skladu vijskovoyi organizaciyi Lisonya U lavah Radyanskoyi armiyi bralo uchast 254 vihidci iz danogo sela z yakih 92 chol ne povernulisya z vijni zhivimi Imena zagiblih odnoselchan vikarbuvano na memorialnij pliti pam yatnika vstanovlenogo na yih chest bilya shkoli u skveriku Dodomu povernulisya 162 voyina z nih 15 invalidiv U lavah UPA voyuvalo blizko 60 chol v osnovnomu molod Malo hto z nih zalishivsya sered zhivih bo na likvidaciyu zagoniv UPA bulo vidpravleno chimali vijskovi sili pracivnikiv NKVS sho neoficijno nazivali rubashnikami yastrubkami U 1944 roci vdoma ubito Bojka P I pri perestrilci zaginuv Semeniv I P ta jogo mati pri oglyadi zbroyi vipadkovo zaginuv Pilipik V P Na Germakivskomu poli poblizu sela zastrelili Cyunika I S Vivchar S T buv ubitij u lisi V podalshi roki teror prodovzhuvavsya Tak v nastupnij rik bulo vbito bilsh yak 25 zhiteliv sela piznishe she bilshe 30 chol Za svidchennyami starozhiliv ta svidkiv tih krivavih podij za svobodu vlasnogo narodu zaginuli roki ne vstanovleni Pulyak Ya P Grebinchuk I M Nikiforchin M M Bojko S I u Zbruchanskomu Novosilci Yih zadushili gazom u nevelikij pecheri Capova nora Trupi vbitih NKVS vistavlyalo pid budinkom u sebe dlya vpiznannya a potim vivozili v dolinu za Melnicyu teper tam fabrika Svitanok de yih roztyagali sobaki zridka ridnim vdavalosya yih zvidtilya vikrasti U zagonah UPA bula suvora disciplina zhorstoko karali za vidstupnictvo zradu Za takoyu pidozroyu buli stracheni Krajovskij Stepan Dmitrovich stribok Chubej Vira Vasilivna chlen OUN UPA Paskarik Pavlo Matejovich chlen UPA zdavsya Krajovska Anna Mikolayivna i sin Vasil Dmitrovich Voloshuk Ivan za donosi Gurlik Ivan Vasilovich zdavsya Carinnij Stepan i Carinnij Mihajlo Yurkovichi Yackiv Ivan Oleksijovich lisnik za donosi Yak donoshikiv stracheno dvoh brativ Bernickih Tostanovskogo Stepana ta she 9 polyakiv Kinec 40 pochatok 50h rr buli rokami represij Pokinchivshi z UPA NKVS provodilo areshti ta viselennya naselennya Zbereglisya taki fakti u 1952 roci v Chortkivskij tyurmi zaginuv Kuzimka Ivan Dmitrovich Tostanovskij Ivan Vasilovich buv zastrelenij u sebe na gorodi Bojchuk Katerinu soldati vbili u yiyi hati Bojchuk Natalyu Pavlivnu 10 kvitnya 1946 r zastreliv soldat koli ta jshla na toloku Bojchuka Stepana Mikolajovicha roztrilyali u serpni 1944 r tomu sho misceva yevrejka medsestra skazala sho rani na nogah vin zrobiv sam shob ne jti do armiyi Kushnirik Ivan Vasilovich silskij aktivist Pid chas nimeckoyi okupaciyi buv komendantom u Melnice Podilskij rozstrilyanij vijskami NKVS navesni 1944 r Nikiforchin Ivan Pavlovich zakatovanij MBD u 1950 r Guculyak Petro Mikolajovich rozstrilyanij NKVS Bojchuk Aksentij svyashennik rektor Stanislavskoyi seminariyi otrimav 10 rokiv taboriv Bojchuk Josip brat Bojchuka Aksentiya svyashenik vidbuvav uv yaznennya v konctabori povernuvsya razom iz bratom v selo Shmiglik Maksim Yakovich buv areshtovanij v armiyi sudzhenij na 10 rokiv za te sho buv pri nimcyah starostoyu sela povernuvsya dodomu pomer u 1979 roci Bojko Mikola Semenovich povernuvsya z polonu i buv zasudzhenij na 10 rokiv vernuvsya dodomu ale shvidko pomer Chubeya Vasilya Markovicha sudili v armiyi na 10 rokiv propav bezvisti Vipruk Stepan vidbuv 10 rokiv zaslannya greko katolickij yepiskop argentinskij pensioner dozhivav viku tut u seli Zhorstoko stalinskij rezhim rozpravivsya iz vsima hto mav bud yake vidnoshennya do UPA Zasudzheni brati Kolodrubski Pavlo i Stepan Dmitrovichi na 10 15 rokiv i vislani v Sibir pislya vidbuttya terminu pokarannya oselilisya v Krivomu Rozi Stepan tam i pomer v 1993 roci Pavlo vernuvsya u ridne selo de pomer v 1992 roci Pijmali Bodnarchuka Ivana Mikolajovicha sudili na 15 rokiv u 1951 roci areshtuvali jogo brata Vasilya za zv yazki z UPA otrimav 8 rokiv karu vidbuvali na zaslanni Pislya zvilnennya iz zaslannya stali svyashenikami dosluzhilis do visokih saniv Vasil buv vladikoyu pomer v dorozi vnaslidok sercevogo pristupu pohoronenij na miscevomu cvintari poryad iz mogiloyu svoyeyi materi Ivan prozhivaye u m Ternopil U lyutomu 1948 roku odnoosibni gospodarstva dobrovilno primusovo ob yednuvalisya u kolgosp sho nazvali Imeni 30 ti littya Radyanskoyi Armiyi Plosha ugid gospodarstva stanovila 1239 gektariv ornoyi zemli serednya vrozhajnist bula 4 8 centnera z gektara nalichuvalos 12 goliv VRH 8 svinej 10 ovec ptahoferma vid realizaciyi produkciyi oderzhano 25134 krb Zhalyugidnoyu bula oplata praci kolgospnika na trudoden vin otrimuvav 12 kopijok 30 gram zerna Do togo zh kozhen dvir mav zdavati derzhavi vovnu yajcya m yaso moloko ne mayesh kupi ale zdaj Tim bilshe nadavalisya dobrovilni poziki na vidbudovu promislovosti ta silskogo gospodarstva Vsi roboti v gospodarstvi spochatku vikonuvalis vruchnu bo v Mihalkivskij MTS sho rozmishalas v seli bulo vsogo 4 traktori sho obslugovuvali kolgosp Melnici Podilskoyi U 1947 1948 rokah buv golod nizki zarobitki v kolgospi shtovhali lyudej na kradizhki za yaki zhorstoko karali napriklad uv yaznennyam na rizni termini Chasto za neznachni kradizhki kilka zhmen zerna ta in lyudi vidbuvali dosit serjozni pokarannya V osoblivo vazhkih umovah zhili pereselenci Persha grupa v skladi yakoyi bulo 19 rodin priyihala v zhovtni 1945 roku iz Lemkivshini Druga grupa nalichuvala 16 rodin iz okolic Peremishlya i pribula v selo naprikinci grudni 1945 roku prote zgodom 8 rodin viyihalo z sela na Lvivshinu V zagalnomu na 1946 rik v seli nalichuvalos 28 simej pereselenciv Odna iz takih lyudej zgaduye yak yih vivozili iz ridnih misc dozvolyayuchi brati lishe najneobhidnishe a koli selo zalishalos porozhnim to hati pidpalyuvali U kvitni 1960 roku bulo ob yednano kolgospi 30 ti littya Radyanskoyi Armiyi ta Komsomolec susidnye selo Pilipche i nazvano Druzhba Prote dane gospodarstvo proisnuvalo lishe rik i cherez danij termin gospodarstvo znovu roz yednali ale nazva zalishilasya za miscevim gospodarstvom U 1961 roci gospodarstvo stalo specializovanim a u sichni 1963 roku vidbulos ob yednannya rajoniv Stvoreno Borshivskij rajon kolgosp otrimav nazvu Imeni Frunze Stan gospodarstva desho pokrashivsya prote vono i nadali zalishalos nerentabelnim Pro ce svidchit takij fakt U 1961 roci posadzheno molodij sad ale vzhe u 1964 roci vin za odnu nich buv vikorchuvanij a ploshu pereorali Isnuye dumka sho sad znisheno tomu sho produkciya iz nogo postupala lishe do vishogo rajonnogo kerivnictva a dohodiv gospodarstvu ne davav Taka dolya chekala i zvirofermu yaku bulo zrujnovano desho piznishe Pozitivnij vpliv na rozvitok sela mala jogo elektrifikaciya sho dala mozhlivosti dlya rozvitku silskogo gospodarstva ta spriyalo jogo ekonomichnogo rostu Ce vidno iz takih danih u 1959 r dohodi gospodarstva stanovili 214987 krb v nepodilnij fond vidrahovano 10614 krb U 1962 r zagalni dohodi stanovili 553278 krb Abo 2 5 raza bilshe nizh v 1959 Nepodilnij fond kolgospu stanoviv 107623 krb zbilshivsya majzhe v 10 raziv dohodi vid tvarinnictva stanovili 337243 krb zrosli v 2 razi virobleno m yasa na 100 ga ugid 285 c ce v 1 8 razi bilshe nizh v 1959 roci Materiali zvitiv kolgospu za 1959 i 1962 roki U kolgospi im Frunze v 1959 roci bulo vzhe 13 traktoriv 3 zernovih kombajni 4 silosorizki 2 kormozaparniki ta bagato inshih mehanizmiv yaki polegshuvali pracyu lyudej pidvishuvali produktivnist zdeshevlyuvali viroblenu produkciyu Za nastupnij gospodarskij rik kolgosp oderzhav 268 000 pributku urozhaj pshenici stanoviv 18 5 c z 1ga Bilsh pributkovim stalo tvarinnictvo zrosla oplata praci kolgospnikiv U kolgospi pracyuvali specialisti s g yaki mali vidpovidno vishu chi serednyu osvitu Partijna organizaciya nalichuvala 22 chol vsi kerivni posadi zajmali viklyuchno komunisti sekretarem partorganizaciyi buv Mikola Buratinskij komsomolska organizaciya narahovuvala 89 chol ale diyalnosti niyakoyi vona ne provodila Iz 1960 roku golovoyu gospodarstva buv Matushak Andrij Stepanovich Na pochatku 70 h rokiv u kolgospi bulo vsiyeyi zemli 1500 ga ornoyi 1244 ga U gospodarstvi bulo 18 traktoriv 5 zernovih kombajniv 2 kukurudzozbiralni 3 buryakozbiralni 12 avtomobiliv 9 tvarinnickih primishen bulo zbudovano na toj chas na 975 goliv hudobi laznyu z propusknoyu mozhlivistyu 20 chol U lyutomu 1971 roku pochalas v rajoni nova hvilya ob yednan Na cej raz kolgosp im Frunze ob yednali iz 1 Zbirnik Zalishicka zemlya u spogadah emigrantiv Knizhkovo zhurnalne vidavnictvo Ternopil 1993r 2 Dani vstanovleno za svidchennyami starozhiliv 3 Za materialami dokumentu Uklad regulyaciyi panshini i inshih invertarskih povinosci dnya 25 listopada 1846 r do lichbi 78888 Metrika 1821 4 Krip yakevich Ivan Bogdan Hmelnickij Kiyiv 1954 stor 192 5 Krip yakevich Ivan Bogdan Hmelnickij K 1954 s 192 6 za materialami Borshivskogo arhivu Ternopilskoyi oblasti 7 Zhurnal Litopis Borshivshini vip drugij 1993 r s 90 95 Pislya vidnovlennya nezalezhnosti Ukrayini Zupinka Ivane Puste Z 1991 roku Ivane Puste v skladi nezalezhnoyi Ukrayini Vid 2020 roku administrativnij centr Ivane Pustenskoyi silskoyi gromadi Naselennya tradiciyiZ narodnih promisliv rozvinuti tkactvo ta vishivannya Selo roztashovane na teritoriyi naddnistryanskogo opilskogo govoru Do Naddnistryanskogo regionalnogo slovnika vneseno taki slova vzhivani u Ivane Pustomu korito nochvi pid gorishe nad hatoyu Za danimi perepisu naselennya 2001 roku movnij sklad naselennya sela buv takim Mova Chislo os Vidsotok ukrayinska 99 5 rosijska 0 4 polska 0 05 moldovska 0 05Religiyacerkva svyatogo apostola Ivana Bogoslova 1763 derev yana 1997 murovana avtori rozpisu i Stepan Mamchur UGKC z dzviniceyu 1775 kaplichka z nagodi 2000 rokiv vid narodzhennya Isusa Hrista 2000 skulptura Skorbotnogo Isusa Cerkva Ivana Bogoslova 1763 dzvinicya Cerkva Ivana Bogoslova 1763 Cerkva Ivana Bogoslova 1763Pam yatnikiPam yatnik Tarasovi Shevchenku Borcyam za volyu Ukrayini i zhertvam stalinskih represij Sporudzheno pam yatniki Tarasovi Shevchenku 1964 skulptor Emmanuyil Misko poleglim u nimecko radyanskij vijni voyinam odnoselcyam 1968 vstanovleno hrest na chest skasuvannya panshini Nasipano simvolichnu mogilu zhertvam stalinskih represij 1998 Pam yatnik T Shevchenku Pam yatka monumentalnogo mistectva miscevogo znachennya Vstanovlenij 1964 r Skulptor E Misko Lviv Skulptura beton postament marmurova krihta Skulptura 3 m postament 2 m Socialna sferaDiyut zagalnoosvitnya shkola I III stupenya Budinok kulturi biblioteka FAP viddilennya zv yazku ambulatoriya 10 prodovolchih i 2 kramnici budivelnih materialiv ob yedn agropromtehnika kombikormovij zavod silskogospodarske pidpriyemstvo Podillya Vidomi lyudiNarodilisya mitropoliti Vasilij ta Ioan Bodnarchuki pidpilnij greko katolickij yepiskop Stepan Vaprovich religijni diyachi Avksentij Bojchuk Mikita Buchkovskij I Yarema S Vipruk pedagog gromadskij diyach P Gumenyuk Guculyak Vasil Ivanovich 1987 2022 starshij soldat Zbrojnih Sil Ukrayini uchasnik rosijsko ukrayinskoyi vijni ukrayinskij likar golova Ternopilskoyi oblasnoyi radi Viktor Ovcharuk Div takozhPodillya Podolyani Zahidne Podillya Chortkivskij rajon Ivane Puste stanciya Primitki Arhiv originalu za 6 bereznya 2016 Procitovano 17 travnya 2022 U kameni bronzi graniti ilyustrovanij almanah Ternopil TzOV Terno graf 2014 S 29 il ISBN 978 966 457 202 3 Rishennya vikonkomu Ternopilskoyi oblasnoyi radi vid 22 bereznya 1971 roku 147LiteraturaIvane Puste u sestrinskih Vikiproyektah Portal Ternopilshina Oznachennya u Vikislovniku Temi u Vikidzherelah Ivane Puste u Vikishovishi Krupchak P Uniyat V Ivane Puste Ternopilskij enciklopedichnij slovnik u 4 t redkol G Yavorskij ta in Ternopil Vidavnicho poligrafichnij kombinat Zbruch 2004 T 1 A J S 664 665 ISBN 966 528 197 6 Iwanie 1 puste Slownik geograficzny Krolestwa Polskiego Warszawa Druk Wieku 1882 T III S 311 pol S 311 pol Spisok vikoristanoyi literaturi ta dzherel 1 Istoriya mist i sil Ukrayinskoyi RSR Ternopilska oblast Kiyiv 1973 r 2 Subtelnij Orest Ukrayina Istoriya Kiyiv 1991r 3 Istoriya Ukrayinskoyi RSR Tom 1 Kiyiv 1957r 4 Derzhavnij arhiv Ternopilskoyi oblasti DATO 5 Materiali Borshivskogo rajonnogo arhivu 6 Spisok kolishnih starshin i pidstarshin ukrayinskih zbrojnih formuvan periodu Vizvolnih Zmagan 1914 1920 rr sho prozhivali u Borshivskomu poviti Litopis Borshivshini Vipusk drugij Borshiv 1993 r 7 Chiselnij perelik kolishnih ryadovih i pidoficeriv ukrayinskih zbrojnih formuvan z Borshivskogo povitu 9 serpnya 1949 roku Litopis Borshivshini Vipusk drugij Borshiv 1993 r 8 Chubatij I U viri tragichnih podij Litopis Borshivshini Vipusk tretij Borshiv 1993 r 9 Litopis Borshivshini Vipusk shostij Borshiv 1997 r 10 Vinokur I S Telegin D Ya Arheologiya Ukrayini Ternopil Bogdan 2003r 11 Istoriya Ukrayinskoyi RSR T 1 12 Materiali Ternopilskogo oblasnogo arhivu 13 Istoriya Ukrayini v dokumentah i materialah Kiyiv 1941r T 3 14 Petrovskij M N Narisi z istoriyi Ukrayini Kiyiv 1940r 15 Naukovo osvityanskij zhurnal Mandrivec Ternopilskij pedagogichnij universitet im Gnatyuka 3 2004 r 16 Zalishicka zemlya u spogadah emigrantiv Ternopil 1993r 17 Litopis Borshivshini Vipusk somij Borshiv 1999 r Ce nezavershena stattya z geografiyi Ukrayini Vi mozhete dopomogti proyektu vipravivshi abo dopisavshi yiyi