Клан Манро (шотл. Clan Munro, шотл. гел. Clan Mac Rothaich) — клан МакРохайх — один з кланів гірської Шотландії (Гайленд). Історично клан Манро жив на землях Істер Росс на півночі Шотландії. Згідно з традицією, засновником клану вважається Дональд Манро, що прибув з північної Ірландії (Ольстера) і оселився на півночі Шотландії в ХІ столітті. Клан підтримав Роберта Брюса під час війни за незалежність Шотландії. В історичних документах згадується Роберт де Манро (шотл. — Robert de Munro), що помер 1369 року. Історичною резиденцією вождів клану Манро був [en]. Тому цей клан ще називають Манро з Фоуліса. У XV—XVI століттях клан Манро ворогував і воював з кланом Макензі. У XVII столітті клан Манро брав участь у Тридцятилітній війні, воюючи «на підтримку протестантів». Під час громадянської війни в Шотландії клан підтримував то роялістів, то ковенанторів — в різний час. Вождь клану Манро підтимав Славну революцію 1688 року. Під час повстання якобітів у XVIII столітті клан підтримав ганноверську династію і британський уряд.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelV3TDBOc1lXNWZiV1Z0WW1WeVgyTnlaWE4wWDJKaFpHZGxYeTFmUTJ4aGJsOU5kVzV5Ynk1emRtY3ZNall3Y0hndFEyeGhibDl0WlcxaVpYSmZZM0psYzNSZlltRmtaMlZmTFY5RGJHRnVYMDExYm5KdkxuTjJaeTV3Ym1jPS5wbmc=.png)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemRsTDAxMWJuSnZYMjltWDBadmRXeHBjMTlqYjJGMFgyOW1YMEZ5YlhNdWMzWm5MekkyTUhCNExVMTFibkp2WDI5bVgwWnZkV3hwYzE5amIyRjBYMjltWDBGeWJYTXVjM1puTG5CdVp3PT0ucG5n.png)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekkwTDFCcFkzUnBjMmhmYzNSdmJtVmZjM1J5WVhSb2NHVm1abVZ5WDJWaFoyeGxMbXB3Wnk4eU5qQndlQzFRYVdOMGFYTm9YM04wYjI1bFgzTjBjbUYwYUhCbFptWmxjbDlsWVdkc1pTNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelUxTDAxMWJuSnZYeVV5T0ZJdVgxSXVYMDFqU1dGdUpUSTVMbXB3Wnk4eU5qQndlQzFOZFc1eWIxOGxNamhTTGw5U0xsOU5ZMGxoYmlVeU9TNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemMxTDBadmRXeHBjMTl6YVdSbExtcHdaeTh5TmpCd2VDMUdiM1ZzYVhOZmMybGtaUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekV3TDAxMWJuSnZYM1JoY25SaGJsOGxNamhXWlhOMGFXRnlhWFZ0WDFOamIzUnBZM1Z0SlRJNUxuQnVaeTh5TmpCd2VDMU5kVzV5YjE5MFlYSjBZVzVmSlRJNFZtVnpkR2xoY21sMWJWOVRZMjkwYVdOMWJTVXlPUzV3Ym1jPS5wbmc=.png)
Гасло клану: Dread God — Боюсь тільки бога.
Військова пісня: Caisteal Folais 'na Theine — Замок Фолайс нашого вождя.
Символ клану: паросток плауна (Lycopodium clavatum).
Музика волинки: Bealach na Broige — Беллах на Бройге — Шлях і черевики
Історія клану Манро
Походження
Згідно з історичними переказами та традиціями, клан Манро заснував в ХІ столітті переселенець з північної Ірландії (Ольстера) Дональд Манро (ірл. Donald Munro) — син вождя ірландського клану О'Кахайн (ірл. Ó Catháin) або О'Кайн (ірл. O'Kain). Дональду Манро були подаровані землі королем Шотландії Малкольмом ІІ за вірну службу під час війни з вікінгами. Ці землі з того часу були відомі як Фіріндональд (шотл. — Ferindonald) — землі Дональда. Це вузька смужка землі довжиною 8 миль, що пролягає вздовж північного берега Кромарті Ферт (шотл. — Cromarty Firth) від Дінгоулл до Алнессу. Були також володіння клану Манро північніше — в землях Сазерленд, деякі люди з клану Манро жили південніше — на Чорному Острові.
Згідно з історичною традицією, онук Дональда Манро — Х'ю Манро був першим, хто отримав титул барон Фоуліс. Він помер 1126 року. Історик Олександр Нісбет (шотл. — Alexander Nisbet) писав, що Джордж Манро — V барон Фоуліс отримав грамоту від графа Сазерленда під час правління короля Шотландії Олександра ІІ, але цей документ не зберігся.
Назви клану Манро гельською мовою — Рохах (гельск. — Rothach), Ройх (гельск. — Roich), Мак Рохайх (гельск. — Mac Rothaich). Назва означає — нащадки Ро. В Ірландії є річка Ро (ірл. Roe). Згідно з історичними переказами, саме з долини річки Ро походять люди клану Манро. Але це було записано тільки у XVII столітті і жодних інших документальних підтверджень цьому немає.
XIV століття
Під час війни за незалежність Шотландії клан підтримав Роберта Брюса — майбутнього короля вільної Шотландії. VI барон Фоуліс привів клан на битву під Баннокберн 1314 року. Роберт Манро лишився живим, але його син Джордж був вбитий під час битви. Проте, був уже онук — теж Джордж, який успадкував титул барона та вождя клану. Цей Джордж Манро привів клан на битву під Халідон, де він і загинув 1333 року.
Перша людина з клану Манро про яку збереглися історичні документи, це Роберт де Манро — VIII барон Фоуліс, що помер 1369 року. Він був одружений з родичкою графа Росс. Були королівські грамоти, що підтверджували його право на володіння землями та замками. Зокрема, грамоти короля Шотландії Девіда ІІ, в тому числі грамота 1350 року щодо замку Страхскехех (гельск. — Strathskehech) та Естірфоуліс (гельск. — Estirfowlys). Приставку «де» принесли в Шотландію нормани після норманського завоювання Англії. Не ясно, чи це просто мода на гучні титули, чи клан Манро мав зв'язки з норманськми феодалами. Робер Манро загинув у бою захищаючи Уллема ІІІ (гельск. — Uilleam III) — графа Росс 1369 року. Його син — Х'ю Манро отримав королівські грамоти на замки Страхскехех та Весстір Фовліс, який він отримав від Євфимії І — графині Росс 1394 року.
XV століття — війни кланів
1411 року спалахнула ворожнеча між та Домналом Островитянином — лордом Островів та графства Росс. Ворожнеча призвела до відкритої війни та , в якій взяв участь клан Манро. Вождь клану — Х'ю Манро — ІХ барон Фоуліс підтримав Лорда Островів. Клан Манро воював в складі армії Лорда Островів проти армії рівнинних шотландських кланів на чолі з Олександром Стюартом — графом Мар. 1428 року клан Манро отримав від короля Шотландії Якова ІІІ «прощення за минулі злочини», коли король приїхав в Інвернесс для утвердження своєї влади в гірській Шотландії.
1452 року була чергова війна кланів. Приводом для війни було те, що клан Маккензі взяв у заручники племінника графа Росс. Під час цієї війни відбулась битва під Белах нам Бройг (гельск. — Bealach nam Broig), що на північний схід від гори Бен Вивіс (гельск. — Ben Wyvis). Клани Манро та Дінгволл врятували заручника і злищили багато ворогів графа Росс, але ціною величезних втрат. Два роки по тому, 1454 року, Джон Манро — І Мілтаун, дядько вождя клану Манро здійснив військовий похід в Пертшир. Під час повернення з походу вони потрапили в засідку, яку влаштував клан Макінтош (Мак ін Тойших). Відбулась битва, яка ввійшла в історію як битва під Клахнагаррі.
1495 року король Шотландії Джеймс зібрав в Глазго асамблею вождів кланів і вожді кланів Манро та Макензі теж взяли в ній участь. 1497 року МакДональд Лохалш повстав проти короля і напав на землі Россшир, де він був розбитий у битві під Друмхатт (гельск. — Drumchatt) загонами кланів Манро та Маккензі. Про це пише історик Дональд Грегорі у ХІХ столітті. Проте, історик Олександр Маккензі у тому ж ХІХ столітті заперечує це. Він пише, опираючись на праці історика сера Роберта Гордона (XVII століття), що клани Марно і Маккензі в той час ворогували, клан Манро не брав участь у битві 1497 року, і в битві під Друмхатт 1501 року воювали один проти одного.
1500 року клан Манро почав будівництво замку Мілнтаун, що протистояв клану Росс і був надто близько до замку Балнагоун.
XVI століття — війни кланів тривають
На початку XVI століття спалахнуло повстання Домналла Дува (Домналла Чорного) — вождя клану МакДональд проти короля Шотландії. Приводом до повстання було те, що вожді клану МакДональд були позбавлені титулів лорд Островів та граф Росс. Камерон Лохіел подтримав повстання Домналла Дува. 1502 року король доручив графу Хантлі, лорду Ловат, вожду клану Манро — Вільяму Манро з Фоуліса виступити в Лохабер проти повстанців. 1505 року Вільям Манро загинув «за справу короля» — він був вбитий Камероном Лохіелом. Згідно з історичними переказами клану Камерон, клан Камерон переміг спілку кланів Манро та МакКей в битві під Ахнахеллах 1505 року. Домналл Дув був схоплений 1506 року — на цьому його повстання закінчилось. Того ж року Еван Камерон був страчений.
30 квітня 1527 року був підписаний договір союзу кланів в Інвернесс: його підписали — вождь клану Гектор Манро з Фоуліса, вождь Джон Кемпбелл Кавдоський — лицар Калдеру, вождь клану Гектор Макінтош — керівник союзу кланів Хаттан, вождь клану Х'ю Роуз Кільварокський та Дональд Слітський. 1529 року був підписаний договір між Гектором Манро — ХІІІ бароном Фоуліса та лордом Фрейзером Ловаті про спілку і взаємний захист.
1544 року Робер Манро — XIV барон Фоуліс підписав договір про дружбу та спілку з вождем клану Росс Болнагован. 1534 року король Шотландії Яків V вважав клан Манро великою бойовою силою. 1547 року Роберт Манро «зі своїми друзями та послідовниками прийшов протистояти англійцям, які напали на Шотландію» і був вбитий у битві під Пінкі Клев. 1549 року Дональд Манро, декан островів, відвідав замок Фінлагган — резиденцію вождів клану МакДональд.
Робер Мор Манро — XV барон Фоуліс був переконаним і відданим другом корол Марії Стюарт і захищав її сина Джеймса VI. Коли Марія Стюарт прийшла до замку Інвернесс 1562 року, ворота замку були зачинені перед нею. Тоді клан Манро взяв замок в облогу і здобув його для королеви.
У 1569—1573 роках Ендрю Манро — V Мілнтаун захищав замок Ханонрі Росс, який він отримав від регента Морії, від клану Маккензі. У боях за замок обидва клани втратили дуже багато людей. Потім було перемир'я і замок був переданий клану Маккензі по «акту умиротворення». 1597 року відбулася битва під Логібрайд між кланами Манро та Байн проти кланів Маккензі та МакЛауд Раасей.
XVII століття
Тридцятилітня війна
На початку XVII століття клан Манро брав участь у Тридцятилітній війні на континенті. Роберт Манро — XVIII барон Фоуліс, відомий як «Чорний Барон» і 700 воїнів з клану Манро разом з людьми з клану МакКей приєднались до армії Густава Адольфа на захист протестантизму.
Громадянська війна
Під час громадянської війни на Британських островах клан Манро та його вождь генерал Манро Обсдейл обложили та взяли штурмом замки Друм та Хантлі. У 1642—1647 роках він командував армією шотландських ковенанторів в Ірландії. Офіцери з клану Манро були в армії ковенанторів в битві під Філіфау 1645 року.
Сер Джордж Манро — І Ньюмор воював в Ірландії на боці ковенанторів, потім став роялістом після того, як його дядько Роберт Манро був кинутий за ґрати 1648 року Кромвелем. У вересні 1648 року Джордж Манро переміг передові сили Арчібальда Кемпбелла — І маркіза Аргайлла в битві під Стірлінгом.
1649 року полковник Джон Манро Лемлайрський, як рояліст, взяв участь в облозі Інвернессу. В цей час — лідер роялістів ввійшов з армією в Россшир, сподіваючись на підтримку північних гірських кланів. Але клани Манро, Росс, Сазерленд вирішили підтримати шотландський уряд ковенанторів Аргайлу. Клан Манро на чолі з Джоном Манро Лемлайрським розбили армію вторгнення у битві під Карбісдейл 1650 року.
1651 року багато людей розчарувалися в англійському парламенті і перейшли на бік роялістів. Вільям Манро був одним з чотирьох людей з клану Манро, що потрапили в полон під час битви під Вустером і були заслані до Америки. Карл ІІ відновив монархію 1660 року. Брат вождя клану Манро — Джордж Манро — І Ньюмор повів армію короля в Шотландію 1674 року, а потім 1677 року.
1689 року сер Джон Манро — IV баронет був одним з тих шотландських аристократів, що висунули офіційну пропозицію віддати шотландську корону Вільгельму Оранському і його королеві. Того ж року Джордж Манро — І Авхінбові командував армією роялістів і розбив якобітів в битві під Данкелдом.
XVIII століття
Повстання якобітів 1715 року
Багато шотландців були незадоволені тим, що Шотландія втратила свою незалежність і стала частиною Великої Британії в результаті династичних інтриг, а тепер ще й 1707 року були об'єднані парламенти Англії і Шотландії. При владі була Ганноверська королівська династія. Чимало людей сподівалися, що вдасться відновити владу шотландських королів з династії Стюартів, а там і незалежність Шотландії. 1715 року спалахнуло повстання якобітів. Відбулась сутичка під Алнесс: Вільям Макензі — V граф Сефорт привів армію чисельністю 3000 чоловік на підтримку якобітів, що почала бойові дії з шотландськими загонами, лояльними до британського уряду, якими командував граф Сазерленд, і які включали загони клану Манро на чолі Робертом Манро — VI баронетом Фоуліс, а також загони кланів МакКей та Роуз на чолі з лордом Рей. У результаті бойових дій велика частина земель клану Росс була розграбована та сплюндрована. Постраждали і землі клану Манро. У відповідь клан Манро здійснив напад на землі кланів Макензі та Брахан.
Облога замку Інвернесс закінчилась тим, що якобінський гарнізон клану Макензі на чолі з Фрейзером Ловатським здався в той же день, коли йшла битва під Шеріффмуйр. Сили якобітів були остаточно розбиті в битві під Престоном. Полковник сер Роберт Манро — VI баронет Фоуліс увійшов в місто і замок Інвернесс з 400 воїнами з клану Манро. Потім прибули урядові війська і почали роззброєння повстанців. Під час повстання якобітів далися взнаки кланові суперечки і стара ворожнеча кланів.
Чорна Варта і війна проти Франції
1725 року було сформовано шість збройних підрозділів з гірських кланів Гайленду: 1 з клану Манро, 1 з клану Фрейзер, 1 з клану Грант, 3 з клану Кембелл. Ці загони були названі Ам Фрекадайн Дув (гельск. — Am Freacadain Dubh) або Чорна Варта. До 1740 року з цих загонів сформували 43 полк Гайленду, що пізніше перенумерували в 42 полк. Сер Роберт Манро став підполковником. Серед капітанів були його брат Джордж Манро — І Кулкайрн, Джон Манро — IV Ньюмор. У 1745 році лікарем полку був молодший брат Роберта — доктор Дункан Манро.
Перший бій вони прийняли 11 травня 1745 року під час війни з Францією в битві під Фонтенуа. Їм було дозволено «самостійно вибирати спосіб ведення бою». Як тільки французи відкрили вогонь, сер Роберт Манро наказав своїм людям «плюхатись на землю». Сам же командир стояв позаду з букетом квітів. Тоді вперше в європейській тактиці піхоти був застосований вогонь поперемінної стрільби з укриття. Вони кілька разів відбили атаку французької кавалерії.
Повстання якобітів 1745 року
У червні 1745 року, через місяць після битви під Фонтенуа, сера Роберта Манро — VI баронета Фоуліса було призначено полковником англійського 37 піхотного полку, що було приниженням для шотландця. Коли спалахнуло чергове повстання якобітів, його друзі в горах сподівалися, що він буде на їх стороні. Але клан Манро і полковник Манро підтримали британський уряд.
Вождь клану Манро — сер Роберт Манро брав участь у битві під Фолкерк 1746 року. 37 англійський полк, яким командував Роберт Манро ганебно втік з поля бою, полковник був оточений атакуючими якобітами. Роберт Манро відстрілювався до останнього перш ніж загинув від кулі якобітів. Якобіти віддали особливу шану гідному супернику — хороброму шотландцю — Роберта Монро поховали з почестями в могилі Джона Грема, що загинув у першій битві під Фолкерк 1298 року. Ці могили і нині можна побачити на кладовищі в Фалкірк.
Син Роберта Манро — сер Гаррі Манро — VII баронет, що служив як офіцер у горян Лаудона, був захоплений в полон під час битви під Престонпанс у вересні 1745 року. Він повернувся додому і побачив свій родовий замок Фоуліс в руїнах — він був частково зруйнований під час битві під Фолкерк. Через кілька місяців після битви під Фолкерк якобіти були розбиті в битві під Куллоден урядовими силами. Повстання було придушене. Загони Гаррі Манро і клан Манро продовжували деякий час охороняти нагір'я, але 1748 року ці збройні сили були розформовані. Гаррі Манро відновлював замок і він набув офіційного георгіївського стилю, а не фортеці.
1754 року лейтенанту Гектору Манро — VIII Новару було наказано вирушити з армійським загоном в Баненох і придушити останні осередки повстанського руху. Був схоплений останній повстанський командир — Джон Дув Камерон, що був відомий як «Сержант Мор».
ХІХ — ХХ століття
Відомі і видатні люди клану Манро
- Сер Гектор Манро — VIII Новар (1726—1805) — шотландський генерал британської армії. Успішно воював в Індії.
- Сер Томас Манро — І баронет Лінтеріт (1761—1827) — шотландський генерал британської армії. Успішно воював в Індії.
- Джон Манро — ІХ Тенініх (1778 — ?) — шотландський генерал британської армії. Успішно воював в Індії.
- Джеймс Монро — військовий. Воював з москалями. Нагороджений орденом Хрест Вікторії під час Кримської війни.
- Ендрю Манро (1869—1935) — видатний математик, викладач і скарбник Квінс-коледжу в Кембриджі з 1893 по 1935 рік. На його честь була заснована стипендія Манро.
- Сер Х'ю Манро — IV баронет Ksylthsn (1856—1919) був одним із засновників шотландського клубу альпінізму і склав перший науковий список всіх гір Шотландії вище 3000 футів — їх стали називати «вершини Манро».
З гілки Авхінбові-Беркрофт клану Манро:
- Джон Манро — відомий хірург.
- Олександр Монро І
- Олександр Монро ІІ
- Олександр Монро ІІІ — всі троє були професорами анатомії в Единбурзькому університеті.
З гілки Фіріш клану Манро: Чотири покоління Манро були відомими лікарями в Бедламі.
- Ян Манро — відомий медичний журналіст, був редактором медичного журналу «Ланцет» (The Lancet) у 1980 році.
- Сер Девід Манро — віце-маршал авіації королівських ВВС. Був директором медичного обслуговування ВВС у 1921—1930 роках, і ректором університету Сент-Ендрюс у 1938—1946 роках.
Духовенство з клану Манро
З клану Манро вийшли відомі церковні діячі Шотландії.
- Ендрю Манро (пом. 1454) — архідиякон графства Росс і короткий час єпископ графства Росс.
- Сер Дональд Монро був деканом Островів і в 1549 році написав «Опис західних островів Шотландії».
- Джон Манро Тайн (пом. 1630) був лідером пресвітеріанської церкви.
- Преподобний Роберт Монро (1645—1704) був католицьким священиком, що переслідувався за свої переконання і помер в ув'язненні.
Замки клану Манро
- Замок Фоуліс — резиденція вождів клану Манро.
- Замок Мілнтаун — резиденція вождів септи Манро МілнТаун.
- Замок Ньюмор — резиденція вождів септи Манро Ньюмор.
- Замок Тенініх — резиденція вождів септи МанроТенініх.
- Замок Балконі — резиденція вождів септи Манро Балконі.
- Замок Новар-Хаус — резиденція вождів септи Манро Новар.
- Замок Лемлайр — резиденція вождів септи Манро Лемлайр.
- Замок Контулліх — збудований в ХІ столітті. Належав різним септам клану Манро.
- Замок Аллан біля Таїн.
- Замок Андрос — раніше належав клану Манро, потім перейшов до клану Метісон.
- Замок Лох-Слін біля Таїн — належав клану Манро, у XVII столітті перейшов у володіння клану МакКензі.
Вождь клану Манро
Успадкування титулу і посади вождь клану в Шотландії успадковується традиційно по чоловічій лінії. Лінія вождів клану мало не урвалася. ХІ баронет Фоуліс — вождь клану Манро мав двох синів, що померли і старшу дочку — Єву Маріон Манро. Вона вийшла заміж за Кола К. Х. Гаскойгне, їх син Патрік взяв собі прізвище Манро і успадкував посаду вождя клану. Але по закону титул баронета Фоуліс може спадкуватись тільки по чоловічій лінії. Нащадком першого баронета Манро був сер Гектор Манро (пом. 1635 року), він мав двоюрідного брата, що став ХІ баронетом Фоуліс. Сер Джордж Гамільтон Манро — ХІІ баронет Фоуліс (1864—1945). Нинішній баронет Фоуліс — сер Ян Манро Кеннет — XVII баронет Фоуліс.
Джерела
- Anderson, William. (1836). The Scottish Nation: Or the families, surnames families, honours and Geographical History of the People of Scotland.
- Buchan, John. (1928). Montrose: A History.
- Dowden, John. (1912) The Bishops of Scotland, ed. J. Maitland Thomson, Glasgow.
- Buchanan, George (1506—1582). History of Scotland. Volume 2. Completed in 1579, first published in 1582 in Latin. Republished in 1827 in English by James Aikman.
- Fraser, C.I of Reeling. (1954). The Clan Munro. Published by Johnston & Bacon of Stirling in 1954, 1969, 1972 and 1987. .
- Gordon, Sir Robert (1580—1657). A Genealogical History of the Earldom of Sutherland. Originally written between 1615 and 1630, published in 1813.
- Gracie, James. (1997). the Munros. Published by Lang Syne Publishers Ltd, 1997, 2007. .
- Gregory, Donald. (1836). History of the Western Highlands and Isles of Scotland from A.D. 1493 to A.D. 1625.
- Inglis, John Alexander. (1911). The Monros of Auchinbowie and Cognate Families. Edinburgh. Printed privately by T and A Constable. Printers to His Majesty.
- Innes, Cosmo; Campbell Cawdor, John Frederick Vaughan. (1859). The Book of the Thanes of Cawdor: A Series of Papers Selected from the Charter Room at Cawdor. 1236—1742.
- Keltie, John S, F.S.A. Scot. (1830). (editor of) History of the Scottish Highlands, Highland Clans and Scottish Regiments. Originally compiled in 1830.
- MacKay. (1885). An Old Scots Brigade. Edinburgh.
- Mackenzie, Alexander. (1898). History of the Munros of Fowlis. Published in Edinburgh.
- McHardy, Stuart. The White Cockade and other Jacobite Tales. .
- McNie, Alan. Your Clan Heritage, Clan Munro. Cascade Publishing Company. .
- Monro, Robert. (1637). Monro, His Expedition with the Worthy Scots Regiment. London.
- Monroe, Horace. (1929). Foulis Castle and the Monroes of Lower Iveagh. Published in London: Mitchell, Hughes and Clarke.
- Monroe, James Phinney. A Sketch of the Clan Munro and William Munroe, Deported from Scotland, settled in Lexington, Massachusetts.
- Munro, AVM Sir David (1941) «It Passed Too Quickly» Routledge, London.
- Munro, Richard S. History and Genealogy of the Lexington, Massachusetts, Munroes.
- Munro, R.W. (1978). The Munro Tree 1734. Published in Edinburgh. .
- Roberts, John L. Clan, King and Covenant. The History of the Highland Clans from the Civil War to the Glencoe Massacre.
- Rose, D.M. Lord Seaforth's Campaign, 1715 and the Laird of Fowlis
- Ross, Alexander. (1884). The Reverend Donald Munro, M.A., High Dean of the Isles. The Celtic Magazine (volume 9).
- Sage, Rev. Donald. A.M. Minister of Resolis. Edited by his son. Memorabilia Domestica or Parish Life in the North of Scotland.
- Stewart, John of Ardvorlich (1974). The Camerons: A History of Clan Cameron. Published by the Clan Cameron Association. Printed by Jamieson & Munro Ltd. Stirling.
- The Scottish Clans and Their Tartans. (1885). Page 79. Library Edition. Published by W. & A. K. Johnston, Limited. Edinburgh and London.
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Klan Manro shotl Clan Munro shotl gel Clan Mac Rothaich klan MakRohajh odin z klaniv girskoyi Shotlandiyi Gajlend Istorichno klan Manro zhiv na zemlyah Ister Ross na pivnochi Shotlandiyi Zgidno z tradiciyeyu zasnovnikom klanu vvazhayetsya Donald Manro sho pribuv z pivnichnoyi Irlandiyi Olstera i oselivsya na pivnochi Shotlandiyi v HI stolitti Klan pidtrimav Roberta Bryusa pid chas vijni za nezalezhnist Shotlandiyi V istorichnih dokumentah zgaduyetsya Robert de Manro shotl Robert de Munro sho pomer 1369 roku Istorichnoyu rezidenciyeyu vozhdiv klanu Manro buv en Tomu cej klan she nazivayut Manro z Foulisa U XV XVI stolittyah klan Manro voroguvav i voyuvav z klanom Makenzi U XVII stolitti klan Manro brav uchast u Tridcyatilitnij vijni voyuyuchi na pidtrimku protestantiv Pid chas gromadyanskoyi vijni v Shotlandiyi klan pidtrimuvav to royalistiv to kovenantoriv v riznij chas Vozhd klanu Manro pidtimav Slavnu revolyuciyu 1688 roku Pid chas povstannya yakobitiv u XVIII stolitti klan pidtrimav gannoversku dinastiyu i britanskij uryad Emblema grebin hrest klanu Manro Gerb vozhdiv klanu Manro Klah an Tiopajn Kamin Orla Piktskij kamin yakij klan Manro vvazhaye pam yatnikom vsim zagiblim v bitvah lyudyam z klanu Manro Cholovik z klanu Manro u tradicijnomu odyazi Malyunok hudozhnika R R MakYana 1845 rik Zamok Foulis rezidenciya vozhdiv klanu Manro Tartan klanu Manro Gaslo klanu Dread God Boyus tilki boga Vijskova pisnya Caisteal Folais na Theine Zamok Folajs nashogo vozhdya Simvol klanu parostok plauna Lycopodium clavatum Muzika volinki Bealach na Broige Bellah na Brojge Shlyah i cherevikiIstoriya klanu ManroPohodzhennya Zgidno z istorichnimi perekazami ta tradiciyami klan Manro zasnuvav v HI stolitti pereselenec z pivnichnoyi Irlandiyi Olstera Donald Manro irl Donald Munro sin vozhdya irlandskogo klanu O Kahajn irl o Cathain abo O Kajn irl O Kain Donaldu Manro buli podarovani zemli korolem Shotlandiyi Malkolmom II za virnu sluzhbu pid chas vijni z vikingami Ci zemli z togo chasu buli vidomi yak Firindonald shotl Ferindonald zemli Donalda Ce vuzka smuzhka zemli dovzhinoyu 8 mil sho prolyagaye vzdovzh pivnichnogo berega Kromarti Fert shotl Cromarty Firth vid Dingoull do Alnessu Buli takozh volodinnya klanu Manro pivnichnishe v zemlyah Sazerlend deyaki lyudi z klanu Manro zhili pivdennishe na Chornomu Ostrovi Zgidno z istorichnoyu tradiciyeyu onuk Donalda Manro H yu Manro buv pershim hto otrimav titul baron Foulis Vin pomer 1126 roku Istorik Oleksandr Nisbet shotl Alexander Nisbet pisav sho Dzhordzh Manro V baron Foulis otrimav gramotu vid grafa Sazerlenda pid chas pravlinnya korolya Shotlandiyi Oleksandra II ale cej dokument ne zberigsya Nazvi klanu Manro gelskoyu movoyu Rohah gelsk Rothach Rojh gelsk Roich Mak Rohajh gelsk Mac Rothaich Nazva oznachaye nashadki Ro V Irlandiyi ye richka Ro irl Roe Zgidno z istorichnimi perekazami same z dolini richki Ro pohodyat lyudi klanu Manro Ale ce bulo zapisano tilki u XVII stolitti i zhodnih inshih dokumentalnih pidtverdzhen comu nemaye XIV stolittya Pid chas vijni za nezalezhnist Shotlandiyi klan pidtrimav Roberta Bryusa majbutnogo korolya vilnoyi Shotlandiyi VI baron Foulis priviv klan na bitvu pid Bannokbern 1314 roku Robert Manro lishivsya zhivim ale jogo sin Dzhordzh buv vbitij pid chas bitvi Prote buv uzhe onuk tezh Dzhordzh yakij uspadkuvav titul barona ta vozhdya klanu Cej Dzhordzh Manro priviv klan na bitvu pid Halidon de vin i zaginuv 1333 roku Persha lyudina z klanu Manro pro yaku zbereglisya istorichni dokumenti ce Robert de Manro VIII baron Foulis sho pomer 1369 roku Vin buv odruzhenij z rodichkoyu grafa Ross Buli korolivski gramoti sho pidtverdzhuvali jogo pravo na volodinnya zemlyami ta zamkami Zokrema gramoti korolya Shotlandiyi Devida II v tomu chisli gramota 1350 roku shodo zamku Strahskeheh gelsk Strathskehech ta Estirfoulis gelsk Estirfowlys Pristavku de prinesli v Shotlandiyu normani pislya normanskogo zavoyuvannya Angliyi Ne yasno chi ce prosto moda na guchni tituli chi klan Manro mav zv yazki z normanskmi feodalami Rober Manro zaginuv u boyu zahishayuchi Ullema III gelsk Uilleam III grafa Ross 1369 roku Jogo sin H yu Manro otrimav korolivski gramoti na zamki Strahskeheh ta Vesstir Fovlis yakij vin otrimav vid Yevfimiyi I grafini Ross 1394 roku XV stolittya vijni klaniv 1411 roku spalahnula vorozhnecha mizh ta Domnalom Ostrovityaninom lordom Ostroviv ta grafstva Ross Vorozhnecha prizvela do vidkritoyi vijni ta v yakij vzyav uchast klan Manro Vozhd klanu H yu Manro IH baron Foulis pidtrimav Lorda Ostroviv Klan Manro voyuvav v skladi armiyi Lorda Ostroviv proti armiyi rivninnih shotlandskih klaniv na choli z Oleksandrom Styuartom grafom Mar 1428 roku klan Manro otrimav vid korolya Shotlandiyi Yakova III proshennya za minuli zlochini koli korol priyihav v Inverness dlya utverdzhennya svoyeyi vladi v girskij Shotlandiyi 1452 roku bula chergova vijna klaniv Privodom dlya vijni bulo te sho klan Makkenzi vzyav u zaruchniki pleminnika grafa Ross Pid chas ciyeyi vijni vidbulas bitva pid Belah nam Brojg gelsk Bealach nam Broig sho na pivnichnij shid vid gori Ben Vivis gelsk Ben Wyvis Klani Manro ta Dingvoll vryatuvali zaruchnika i zlishili bagato vorogiv grafa Ross ale cinoyu velicheznih vtrat Dva roki po tomu 1454 roku Dzhon Manro I Miltaun dyadko vozhdya klanu Manro zdijsniv vijskovij pohid v Pertshir Pid chas povernennya z pohodu voni potrapili v zasidku yaku vlashtuvav klan Makintosh Mak in Tojshih Vidbulas bitva yaka vvijshla v istoriyu yak bitva pid Klahnagarri 1495 roku korol Shotlandiyi Dzhejms zibrav v Glazgo asambleyu vozhdiv klaniv i vozhdi klaniv Manro ta Makenzi tezh vzyali v nij uchast 1497 roku MakDonald Lohalsh povstav proti korolya i napav na zemli Rossshir de vin buv rozbitij u bitvi pid Drumhatt gelsk Drumchatt zagonami klaniv Manro ta Makkenzi Pro ce pishe istorik Donald Gregori u HIH stolitti Prote istorik Oleksandr Makkenzi u tomu zh HIH stolitti zaperechuye ce Vin pishe opirayuchis na praci istorika sera Roberta Gordona XVII stolittya sho klani Marno i Makkenzi v toj chas voroguvali klan Manro ne brav uchast u bitvi 1497 roku i v bitvi pid Drumhatt 1501 roku voyuvali odin proti odnogo 1500 roku klan Manro pochav budivnictvo zamku Milntaun sho protistoyav klanu Ross i buv nadto blizko do zamku Balnagoun XVI stolittya vijni klaniv trivayut Na pochatku XVI stolittya spalahnulo povstannya Domnalla Duva Domnalla Chornogo vozhdya klanu MakDonald proti korolya Shotlandiyi Privodom do povstannya bulo te sho vozhdi klanu MakDonald buli pozbavleni tituliv lord Ostroviv ta graf Ross Kameron Lohiel podtrimav povstannya Domnalla Duva 1502 roku korol doruchiv grafu Hantli lordu Lovat vozhdu klanu Manro Vilyamu Manro z Foulisa vistupiti v Lohaber proti povstanciv 1505 roku Vilyam Manro zaginuv za spravu korolya vin buv vbitij Kameronom Lohielom Zgidno z istorichnimi perekazami klanu Kameron klan Kameron peremig spilku klaniv Manro ta MakKej v bitvi pid Ahnahellah 1505 roku Domnall Duv buv shoplenij 1506 roku na comu jogo povstannya zakinchilos Togo zh roku Evan Kameron buv strachenij 30 kvitnya 1527 roku buv pidpisanij dogovir soyuzu klaniv v Inverness jogo pidpisali vozhd klanu Gektor Manro z Foulisa vozhd Dzhon Kempbell Kavdoskij licar Kalderu vozhd klanu Gektor Makintosh kerivnik soyuzu klaniv Hattan vozhd klanu H yu Rouz Kilvarokskij ta Donald Slitskij 1529 roku buv pidpisanij dogovir mizh Gektorom Manro HIII baronom Foulisa ta lordom Frejzerom Lovati pro spilku i vzayemnij zahist 1544 roku Rober Manro XIV baron Foulis pidpisav dogovir pro druzhbu ta spilku z vozhdem klanu Ross Bolnagovan 1534 roku korol Shotlandiyi Yakiv V vvazhav klan Manro velikoyu bojovoyu siloyu 1547 roku Robert Manro zi svoyimi druzyami ta poslidovnikami prijshov protistoyati anglijcyam yaki napali na Shotlandiyu i buv vbitij u bitvi pid Pinki Klev 1549 roku Donald Manro dekan ostroviv vidvidav zamok Finlaggan rezidenciyu vozhdiv klanu MakDonald Rober Mor Manro XV baron Foulis buv perekonanim i viddanim drugom korol Mariyi Styuart i zahishav yiyi sina Dzhejmsa VI Koli Mariya Styuart prijshla do zamku Inverness 1562 roku vorota zamku buli zachineni pered neyu Todi klan Manro vzyav zamok v oblogu i zdobuv jogo dlya korolevi U 1569 1573 rokah Endryu Manro V Milntaun zahishav zamok Hanonri Ross yakij vin otrimav vid regenta Moriyi vid klanu Makkenzi U boyah za zamok obidva klani vtratili duzhe bagato lyudej Potim bulo peremir ya i zamok buv peredanij klanu Makkenzi po aktu umirotvorennya 1597 roku vidbulasya bitva pid Logibrajd mizh klanami Manro ta Bajn proti klaniv Makkenzi ta MakLaud Raasej XVII stolittya Tridcyatilitnya vijna Na pochatku XVII stolittya klan Manro brav uchast u Tridcyatilitnij vijni na kontinenti Robert Manro XVIII baron Foulis vidomij yak Chornij Baron i 700 voyiniv z klanu Manro razom z lyudmi z klanu MakKej priyednalis do armiyi Gustava Adolfa na zahist protestantizmu Gromadyanska vijna Pid chas gromadyanskoyi vijni na Britanskih ostrovah klan Manro ta jogo vozhd general Manro Obsdejl oblozhili ta vzyali shturmom zamki Drum ta Hantli U 1642 1647 rokah vin komanduvav armiyeyu shotlandskih kovenantoriv v Irlandiyi Oficeri z klanu Manro buli v armiyi kovenantoriv v bitvi pid Filifau 1645 roku Ser Dzhordzh Manro I Nyumor voyuvav v Irlandiyi na boci kovenantoriv potim stav royalistom pislya togo yak jogo dyadko Robert Manro buv kinutij za grati 1648 roku Kromvelem U veresni 1648 roku Dzhordzh Manro peremig peredovi sili Archibalda Kempbella I markiza Argajlla v bitvi pid Stirlingom 1649 roku polkovnik Dzhon Manro Lemlajrskij yak royalist vzyav uchast v oblozi Invernessu V cej chas lider royalistiv vvijshov z armiyeyu v Rossshir spodivayuchis na pidtrimku pivnichnih girskih klaniv Ale klani Manro Ross Sazerlend virishili pidtrimati shotlandskij uryad kovenantoriv Argajlu Klan Manro na choli z Dzhonom Manro Lemlajrskim rozbili armiyu vtorgnennya u bitvi pid Karbisdejl 1650 roku 1651 roku bagato lyudej rozcharuvalisya v anglijskomu parlamenti i perejshli na bik royalistiv Vilyam Manro buv odnim z chotiroh lyudej z klanu Manro sho potrapili v polon pid chas bitvi pid Vusterom i buli zaslani do Ameriki Karl II vidnoviv monarhiyu 1660 roku Brat vozhdya klanu Manro Dzhordzh Manro I Nyumor poviv armiyu korolya v Shotlandiyu 1674 roku a potim 1677 roku 1689 roku ser Dzhon Manro IV baronet buv odnim z tih shotlandskih aristokrativ sho visunuli oficijnu propoziciyu viddati shotlandsku koronu Vilgelmu Oranskomu i jogo korolevi Togo zh roku Dzhordzh Manro I Avhinbovi komanduvav armiyeyu royalistiv i rozbiv yakobitiv v bitvi pid Dankeldom XVIII stolittya Povstannya yakobitiv 1715 roku Bagato shotlandciv buli nezadovoleni tim sho Shotlandiya vtratila svoyu nezalezhnist i stala chastinoyu Velikoyi Britaniyi v rezultati dinastichnih intrig a teper she j 1707 roku buli ob yednani parlamenti Angliyi i Shotlandiyi Pri vladi bula Gannoverska korolivska dinastiya Chimalo lyudej spodivalisya sho vdastsya vidnoviti vladu shotlandskih koroliv z dinastiyi Styuartiv a tam i nezalezhnist Shotlandiyi 1715 roku spalahnulo povstannya yakobitiv Vidbulas sutichka pid Alness Vilyam Makenzi V graf Sefort priviv armiyu chiselnistyu 3000 cholovik na pidtrimku yakobitiv sho pochala bojovi diyi z shotlandskimi zagonami loyalnimi do britanskogo uryadu yakimi komanduvav graf Sazerlend i yaki vklyuchali zagoni klanu Manro na choli Robertom Manro VI baronetom Foulis a takozh zagoni klaniv MakKej ta Rouz na choli z lordom Rej U rezultati bojovih dij velika chastina zemel klanu Ross bula rozgrabovana ta splyundrovana Postrazhdali i zemli klanu Manro U vidpovid klan Manro zdijsniv napad na zemli klaniv Makenzi ta Brahan Obloga zamku Inverness zakinchilas tim sho yakobinskij garnizon klanu Makenzi na choli z Frejzerom Lovatskim zdavsya v toj zhe den koli jshla bitva pid Sheriffmujr Sili yakobitiv buli ostatochno rozbiti v bitvi pid Prestonom Polkovnik ser Robert Manro VI baronet Foulis uvijshov v misto i zamok Inverness z 400 voyinami z klanu Manro Potim pribuli uryadovi vijska i pochali rozzbroyennya povstanciv Pid chas povstannya yakobitiv dalisya vznaki klanovi superechki i stara vorozhnecha klaniv Chorna Varta i vijna proti Franciyi 1725 roku bulo sformovano shist zbrojnih pidrozdiliv z girskih klaniv Gajlendu 1 z klanu Manro 1 z klanu Frejzer 1 z klanu Grant 3 z klanu Kembell Ci zagoni buli nazvani Am Frekadajn Duv gelsk Am Freacadain Dubh abo Chorna Varta Do 1740 roku z cih zagoniv sformuvali 43 polk Gajlendu sho piznishe perenumeruvali v 42 polk Ser Robert Manro stav pidpolkovnikom Sered kapitaniv buli jogo brat Dzhordzh Manro I Kulkajrn Dzhon Manro IV Nyumor U 1745 roci likarem polku buv molodshij brat Roberta doktor Dunkan Manro Pershij bij voni prijnyali 11 travnya 1745 roku pid chas vijni z Franciyeyu v bitvi pid Fontenua Yim bulo dozvoleno samostijno vibirati sposib vedennya boyu Yak tilki francuzi vidkrili vogon ser Robert Manro nakazav svoyim lyudyam plyuhatis na zemlyu Sam zhe komandir stoyav pozadu z buketom kvitiv Todi vpershe v yevropejskij taktici pihoti buv zastosovanij vogon popereminnoyi strilbi z ukrittya Voni kilka raziv vidbili ataku francuzkoyi kavaleriyi Povstannya yakobitiv 1745 roku U chervni 1745 roku cherez misyac pislya bitvi pid Fontenua sera Roberta Manro VI baroneta Foulisa bulo priznacheno polkovnikom anglijskogo 37 pihotnogo polku sho bulo prinizhennyam dlya shotlandcya Koli spalahnulo chergove povstannya yakobitiv jogo druzi v gorah spodivalisya sho vin bude na yih storoni Ale klan Manro i polkovnik Manro pidtrimali britanskij uryad Vozhd klanu Manro ser Robert Manro brav uchast u bitvi pid Folkerk 1746 roku 37 anglijskij polk yakim komanduvav Robert Manro ganebno vtik z polya boyu polkovnik buv otochenij atakuyuchimi yakobitami Robert Manro vidstrilyuvavsya do ostannogo persh nizh zaginuv vid kuli yakobitiv Yakobiti viddali osoblivu shanu gidnomu superniku horobromu shotlandcyu Roberta Monro pohovali z pochestyami v mogili Dzhona Grema sho zaginuv u pershij bitvi pid Folkerk 1298 roku Ci mogili i nini mozhna pobachiti na kladovishi v Falkirk Sin Roberta Manro ser Garri Manro VII baronet sho sluzhiv yak oficer u goryan Laudona buv zahoplenij v polon pid chas bitvi pid Prestonpans u veresni 1745 roku Vin povernuvsya dodomu i pobachiv svij rodovij zamok Foulis v ruyinah vin buv chastkovo zrujnovanij pid chas bitvi pid Folkerk Cherez kilka misyaciv pislya bitvi pid Folkerk yakobiti buli rozbiti v bitvi pid Kulloden uryadovimi silami Povstannya bulo pridushene Zagoni Garri Manro i klan Manro prodovzhuvali deyakij chas ohoronyati nagir ya ale 1748 roku ci zbrojni sili buli rozformovani Garri Manro vidnovlyuvav zamok i vin nabuv oficijnogo georgiyivskogo stilyu a ne forteci 1754 roku lejtenantu Gektoru Manro VIII Novaru bulo nakazano virushiti z armijskim zagonom v Banenoh i pridushiti ostanni oseredki povstanskogo ruhu Buv shoplenij ostannij povstanskij komandir Dzhon Duv Kameron sho buv vidomij yak Serzhant Mor HIH HH stolittya Vidomi i vidatni lyudi klanu Manro Ser Gektor Manro VIII Novar 1726 1805 shotlandskij general britanskoyi armiyi Uspishno voyuvav v Indiyi Ser Tomas Manro I baronet Linterit 1761 1827 shotlandskij general britanskoyi armiyi Uspishno voyuvav v Indiyi Dzhon Manro IH Teninih 1778 shotlandskij general britanskoyi armiyi Uspishno voyuvav v Indiyi Dzhejms Monro vijskovij Voyuvav z moskalyami Nagorodzhenij ordenom Hrest Viktoriyi pid chas Krimskoyi vijni Endryu Manro 1869 1935 vidatnij matematik vikladach i skarbnik Kvins koledzhu v Kembridzhi z 1893 po 1935 rik Na jogo chest bula zasnovana stipendiya Manro Ser H yu Manro IV baronet Ksylthsn 1856 1919 buv odnim iz zasnovnikiv shotlandskogo klubu alpinizmu i sklav pershij naukovij spisok vsih gir Shotlandiyi vishe 3000 futiv yih stali nazivati vershini Manro Z gilki Avhinbovi Berkroft klanu Manro Dzhon Manro vidomij hirurg Oleksandr Monro I Oleksandr Monro II Oleksandr Monro III vsi troye buli profesorami anatomiyi v Edinburzkomu universiteti Z gilki Firish klanu Manro Chotiri pokolinnya Manro buli vidomimi likaryami v Bedlami Yan Manro vidomij medichnij zhurnalist buv redaktorom medichnogo zhurnalu Lancet The Lancet u 1980 roci Ser Devid Manro vice marshal aviaciyi korolivskih VVS Buv direktorom medichnogo obslugovuvannya VVS u 1921 1930 rokah i rektorom universitetu Sent Endryus u 1938 1946 rokah Duhovenstvo z klanu ManroZ klanu Manro vijshli vidomi cerkovni diyachi Shotlandiyi Endryu Manro pom 1454 arhidiyakon grafstva Ross i korotkij chas yepiskop grafstva Ross Ser Donald Monro buv dekanom Ostroviv i v 1549 roci napisav Opis zahidnih ostroviv Shotlandiyi Dzhon Manro Tajn pom 1630 buv liderom presviterianskoyi cerkvi Prepodobnij Robert Monro 1645 1704 buv katolickim svyashenikom sho peresliduvavsya za svoyi perekonannya i pomer v uv yaznenni Zamki klanu ManroZamok Foulis rezidenciya vozhdiv klanu Manro Zamok Milntaun rezidenciya vozhdiv septi Manro MilnTaun Zamok Nyumor rezidenciya vozhdiv septi Manro Nyumor Zamok Teninih rezidenciya vozhdiv septi ManroTeninih Zamok Balkoni rezidenciya vozhdiv septi Manro Balkoni Zamok Novar Haus rezidenciya vozhdiv septi Manro Novar Zamok Lemlajr rezidenciya vozhdiv septi Manro Lemlajr Zamok Kontullih zbudovanij v HI stolitti Nalezhav riznim septam klanu Manro Zamok Allan bilya Tayin Zamok Andros ranishe nalezhav klanu Manro potim perejshov do klanu Metison Zamok Loh Slin bilya Tayin nalezhav klanu Manro u XVII stolitti perejshov u volodinnya klanu MakKenzi Vozhd klanu ManroUspadkuvannya titulu i posadi vozhd klanu v Shotlandiyi uspadkovuyetsya tradicijno po cholovichij liniyi Liniya vozhdiv klanu malo ne urvalasya HI baronet Foulis vozhd klanu Manro mav dvoh siniv sho pomerli i starshu dochku Yevu Marion Manro Vona vijshla zamizh za Kola K H Gaskojgne yih sin Patrik vzyav sobi prizvishe Manro i uspadkuvav posadu vozhdya klanu Ale po zakonu titul baroneta Foulis mozhe spadkuvatis tilki po cholovichij liniyi Nashadkom pershogo baroneta Manro buv ser Gektor Manro pom 1635 roku vin mav dvoyuridnogo brata sho stav HI baronetom Foulis Ser Dzhordzh Gamilton Manro HII baronet Foulis 1864 1945 Ninishnij baronet Foulis ser Yan Manro Kennet XVII baronet Foulis DzherelaAnderson William 1836 The Scottish Nation Or the families surnames families honours and Geographical History of the People of Scotland Buchan John 1928 Montrose A History Dowden John 1912 The Bishops of Scotland ed J Maitland Thomson Glasgow Buchanan George 1506 1582 History of Scotland Volume 2 Completed in 1579 first published in 1582 in Latin Republished in 1827 in English by James Aikman Fraser C I of Reeling 1954 The Clan Munro Published by Johnston amp Bacon of Stirling in 1954 1969 1972 and 1987 ISBN 0 7179 4535 9 Gordon Sir Robert 1580 1657 A Genealogical History of the Earldom of Sutherland Originally written between 1615 and 1630 published in 1813 Gracie James 1997 the Munros Published by Lang Syne Publishers Ltd 1997 2007 ISBN 978 1 85217 080 6 Gregory Donald 1836 History of the Western Highlands and Isles of Scotland from A D 1493 to A D 1625 Inglis John Alexander 1911 The Monros of Auchinbowie and Cognate Families Edinburgh Printed privately by T and A Constable Printers to His Majesty Innes Cosmo Campbell Cawdor John Frederick Vaughan 1859 The Book of the Thanes of Cawdor A Series of Papers Selected from the Charter Room at Cawdor 1236 1742 Keltie John S F S A Scot 1830 editor of History of the Scottish Highlands Highland Clans and Scottish Regiments Originally compiled in 1830 MacKay 1885 An Old Scots Brigade Edinburgh Mackenzie Alexander 1898 History of the Munros of Fowlis Published in Edinburgh McHardy Stuart The White Cockade and other Jacobite Tales ISBN 978 1 84158 441 6 McNie Alan Your Clan Heritage Clan Munro Cascade Publishing Company ISBN 0 907614 07 8 Monro Robert 1637 Monro His Expedition with the Worthy Scots Regiment London Monroe Horace 1929 Foulis Castle and the Monroes of Lower Iveagh Published in London Mitchell Hughes and Clarke Monroe James Phinney A Sketch of the Clan Munro and William Munroe Deported from Scotland settled in Lexington Massachusetts Munro AVM Sir David 1941 It Passed Too Quickly Routledge London Munro Richard S History and Genealogy of the Lexington Massachusetts Munroes Munro R W 1978 The Munro Tree 1734 Published in Edinburgh ISBN 0 9503689 1 1 Roberts John L Clan King and Covenant The History of the Highland Clans from the Civil War to the Glencoe Massacre ISBN 0 7486 1393 5 Rose D M Lord Seaforth s Campaign 1715 and the Laird of Fowlis Ross Alexander 1884 The Reverend Donald Munro M A High Dean of the Isles The Celtic Magazine volume 9 Sage Rev Donald A M Minister of Resolis Edited by his son Memorabilia Domestica or Parish Life in the North of Scotland Stewart John of Ardvorlich 1974 The Camerons A History of Clan Cameron Published by the Clan Cameron Association Printed by Jamieson amp Munro Ltd Stirling The Scottish Clans and Their Tartans 1885 Page 79 Library Edition Published by W amp A K Johnston Limited Edinburgh and London