Японська окупація Філіппін (філіппінська: Pananakop ng mga Hapones sa Pilipinas, японська: 日本のフィリピン占領, : Nihon no Firipin Senryō) окупація відбулась між 1942 і 1945 роками, коли Японська Імперія окупувала Співдружність Філіппін під час Другої світової війни.
Японська окупація Філіппін | |||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Частина Тихоокеанського театру Другої світової війни | |||||||
![]() Японський солдат розглядає американський пропагандистський плакат під час окупації Філіппін в 1943 році. | |||||||
| |||||||
Сторони | |||||||
США Співдружність Філіппін Народна антияпонської армія Моро мусульманські повстанці | Японія Республіка Філіппіни (1943—1945) | ||||||
Командувачі | |||||||
ГА Дуглас Макартур (26 липня 1941 – 30 червня 1946) Мануєль Кесон (15 листопада 1935 – 1 серпня 1944) Серхіо Осменьян (1 Серпень 1944 – 28 Травень 1946) Генерал-майор Бисиліо Дж. Вальдес | Генерал-лейтенант Масахару Хомма (3 січня 1942 – 8 червня 1942) Ген. Сідзуіті Танака (8 червень 1942 – 28 травня 1943) Генерал Сігенорі Курода (28 травня 1943 – 26 вересень 1944) Генерал Ямашіта Томоюкі (26 вересень 1944 – 2 вересня 1945) Хосе Лаурель (14 жовтня 1943 – 17 серпня 1945) | ||||||
Військові формування | |||||||
Збройні сили США Збройні сили Філіппін Партизани і нерегулярні сили Бійці Хукбалахап | Республіка Філіппіни (1943—1945) |
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekZtTDFkaGNtNXBibWRmVUhKdlkyeGhiV0YwYVc5dVgySmhZbUZzWVM1cWNHY3ZNakl3Y0hndFYyRnlibWx1WjE5UWNtOWpiR0Z0WVhScGIyNWZZbUZpWVd4aExtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Філіппінська операція почалась 8 грудня 1941 року через десять годин після нападу на Перл-Харбор. Як і в Перл-Харборі, американські літаки були серйозно пошкоджені при першому нападі Японії. Через відсутність повітряного захисту, американський Азійський флот на Філіппінах відійшов до Яви 12 грудня 1941 року. Генерал Дуглас Макартур був змушений тікати з Філіппін в Австралію, залишивши своїх людей в Коррехідорі в ніч на 11 березня 1942. 76 000 голодуючих і хворих американських і філіппінських захисників на Батаані здалися 9 квітня 1942 року і були змушені переносити сумнозвісний Марш смерті з Батаану, на якому загинуло або було вбито 7 000-10 000 чоловік. 13 000 тих, що вижили на Коррегідоре здалися 6 травня.
Японія окуповувала Філіппіни більше трьох років, до капітуляції Японії. Високоефективна партизанська кампанія філіппінських сил опору контролювала шістдесят відсотків островів, в основному джунглів і гірських районів. Макартур постачав їх підводними човнами та посилав підкріплення і офіцерів. Філіппіни залишалися вірними Сполученим Штатам, почасти через американські гарантії незалежності, а також тому, що японці примушували велику кількість філіппінців працювати понад нормово, також вони примушували молодих філіппінських жінок працювати в будинках розпусти.
Генерал Макартур стримав свою обіцянку повернутися на Філіппіни 20 жовтня 1944 року. Висадка на острові Лейте супроводжувалась силою в 700 кораблів і 174 000 чоловіків. У грудні 1944 року острови Лейте і Міндоро були очищені від японських солдатів. Під час кампанії Імператорська японська армія провела самовбивчий захист островів. Такі міста, як Маніла (друге найбільше зруйноване союзне місто у Другій світовій війні), були повністю зруйновані. У період окупації загинуло від 500 000 до 1 000 000 філіппінців.
Передумова
Японія почала напад на Філіппіни 8 грудня 1941 року всього через десять годин після їхнього нападу на Перл-Харбор. Перше повітряне бомбардування супроводжувалася висадкою наземних військ як на півночі, так і на південь від Маніли. Філіппінські і американські війська захищалися і перебували під командуванням генерала Дугласа Макартура, який був повернений на дійсну службу в армії Сполучених Штатів на початку цього року і був призначений командувачем Збройними Силами Сполучених Штатів в Азійсько-Тихоокеанському регіоні. Літак його команди був знищений; військово-морським силам було наказано піти; і через обставини в Тихоокеанському регіоні підкріплення і поповнення його сухопутних військ було неможливим. Під тиском переважаючих чисел сили захисту вийшли на Батаанський півострів і на острів Коррехідор біля входу в затоку Маніли. Маніла, оголошена відкритим містом, щоб запобігти її руйнуванню, була окупована японцями 2 січня 1942 року.
Філіппінська оборона тривала до остаточної здачі сил США і Філіппін на Батаанійському півострові в квітні 1942 року і на Коррегідоре в травні. Більшість з 80 000 військовополонених, захоплених японцями в Батаані, були змушені провести сумнозвісний «[[Марш Смерті з Батаану|Марш смерті з Батаану]» в табір в 105 кілометрах на північ. Тисячі людей, знесилені від хвороб і недоїдання і від жорстокого поводження японських військ, померли, перш ніж досягти місця призначення. Кесон і Осменья супроводжували війська в Коррегідоре, а потім поїхали до Сполучених Штатів, де вони створили уряд у вигнанні.Макартуру наказали втекти до Австралії, де він почав планувати повернення на Філіппіни.
Окупація
Японська військова влада негайно почала організовувати нову державну структуру на Філіппінах. Хоча японці обіцяли незалежність островам після окупації, вони спочатку організували Державну раду, через яку вони направляли цивільні справи до жовтня 1943 року, коли вони оголосили Філіппіни незалежною республікою. Більшість філіппінської еліти, за деякими помітними винятками, служили японцям. Маріонеткову республіку очолював президент Хосе Лаурель Філіппінське співробітництво в маріонетковому уряді почалося під керівництвом Хорхе Б. Варгаса, який спочатку був призначений Кесоном як мер Великої Маніли до того, як Кесон покинув Манілу. Єдиною політичною партією, дозволеною під час окупації, була організована Японією КАЛІБАПІ. Під час окупації більшість філіппінців залишалися вірними Сполученим Штатам, а військові злочини, скоєні силами Японської імперії проти зданих союзних військ, і цивільних осіб були задокументовані.
Велика кількість місцевих жінок були змушені працювати в якості так званих жінок-утішників, прикладом чого є Бахаї на Пулі.
Опір
Японській окупації Філіппін протистояла активна та успішна підпільна і партизанська діяльність, яка збільшувалася з роками й в кінцевому підсумку охоплювала значну частину країни. Проти цих партизан в Японії були створене бюро констебля (пізніше отримало назву старої поліції у Другій республіці), Кемпейтай, і Макапа. Повоєнні розслідування показали, що близько 260 000 чоловік були в партизанських організаціях і що члени антияпонського підпілля були ще більш численними. Їхня діяльність була дуже ефективна, так що до кінця війни Японія контролювала тільки дванадцять з сорока восьми провінцій Філіппін.
Філіппінський партизанський рух продовжував зростати, не дивлячись на японські кампанії проти них. Усюди по Лусон і південним островам філіппінці приєдналися до різних груп і поклялися боротися з японцями. Командири цих груп вступали в контакт один з одним, сперечалися про те, хто керуватиме якою територією, і почали розробляти плани з надання допомоги американським військовим. Вони зібрали важливу розвідувальну інформацію і вивезли її контрабандою в армію США, процес, який іноді займав місяці. Генерал Макартур створив підпільну операцію з підтримки партизан. У нього був лейтенант-командер Чарльз «Чик» Парсонс який привозив контрабандою гармати, радіоприймачі та приладдя для партизан. Все це перевозилось підводними човнами. Партизанські сили, у свою чергу, створювали свою зброю і вибухові речовини та планували надати допомогу під час вторгнення Макартура, саботуючи японські лінії зв'язку та атакуючи японські війська з тилу.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekV5TDFCb2FXeHBjSEJwYm1Welh6RXdNRjlRWlhOdmMxOUtTVTB1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFZCb2FXeHBjSEJwYm1Welh6RXdNRjlRWlhOdmMxOUtTVTB1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
По всьому архіпелагу сформувалися різні партизанські сили, починаючи від груп озброєних сил США на Далекому Сході (США), які відмовилися здатися місцевим ополченцям, спочатку організованим для боротьби з бандитизмом, викликаним безладом, спричиненим вторгненням. На кількох островах в районі Вісайя були партизанські сили на чолі з філіппінськими офіцерами, такими як полковник Макаріо Перальта в Панаї майор Ісмаєль Інгенеро в Бохолі, і капітан Сальвадор Абдель в Негросі.
На острові Мінданао, що знаходиться далеко від центру японської окупації, було 38 000 партизан, які згодом були об'єднані під командуванням американського інженера-полковника Венделла Фертіга. Партизани Фертіга включали безліч американських і філіппінських військ, які були частиною сили в Мінданао під командуванням майора Вільяма Ф. Шарпа. Коли Вейнрайт наказав військам Шарпа здатися, Шарп був вимушеним підкоритися цьому наказу. Багато з американських і філіппінських офіцерів відмовилися здатися, оскільки вони міркували про те, що Вейнрайт, тепер в'язень, який може вважатися під примусом, і не має повноважень віддавати накази Шарпу. З кількох причин невідомо, скільки з них не здалося, хоча, ймовірно, близько 100-200 американців виявилися партизанами Фертіга. Імена нових філіппінських новобранців були цілеспрямовано виключені зі списків чоловіків, які будуть здані. В інших випадках документи були сфабриковані, щоб повідомляти про меншу кількість людей, ніж насправді під командуванням Шарпа. Інші війська загинули з різних причин після відходу, або повністю покинули Мінданао.
Одна група опору в районі Центрального Лусона була відома як Хукбалапап (Hukbo ng Bayan Laban sa Hapon) або Народна антияпонська армія, організована на початку 1942 року під керівництвом Луїса Тарука, члена комуністичної партії з 1939 року. Хакс озброїв близько 30 000 чоловік і розширив контроль над частинами Лусона. Однак партизанська діяльність на Лусоні була ускладнена через широку японську присутність і боротьбу між різними групами, включаючи війська Хукбалапапа, які постійно атакували партизанські підрозділи підтримуванні керівництвом США.
Відсутність обладнання, складна місцевість і нерозвинена інфраструктура зробили координацію цих груп практично неможливою, і протягом декількох місяців в 1942 році всі контакти були втрачені з силами опору Філіппін. Комунікації були відновлені в листопаді 1942 року, коли реформована Філіппінська 61-а дивізія на острові Панай на чолі з полковником Макаріо Пералта змогла встановити радіоконтакт з командою USAFFE в Австралії. Це дозволило командуванню SWPA отримати дані про японські війська на Філіппінах, а також консолідувати партизанські дії та дозволити партизанам допомогти у військових діях.
Партизанським підрозділам було збільшення обсягу постачання ресурсів і радіоприймачів. До моменту вторгнення Лейте чотири підводні човни були направлені виключно на постачання партизанам.
Інші партизанські загони були прикріплені до SWPA і були активні в усьому архіпелазі. Деякі з цих підрозділів були організовані або безпосередньо пов'язані з підрозділами до здачі, і мали координувати дії партизан. Прикладом цього могла служити 26-я кінна кавалерія. Інші партизанські загони складалися з колишніх солдатів Філіппінської армії та Філіппінських скаутів, яких японці звільнили з таборів для військовополонених. Інші були об'єднаними підрозділами американців, військових і цивільних осіб, які ніколи не здавалися або не втекли після здачі, і філіппінці, християни й народи моро, які спочатку сформували свої власні невеликі підрозділи. Полковник Венделл Фертіг організував таку групу в Мінданао, яка не тільки ефективно пручалася японцям, а й сформувала власний повний уряд, який часто діяв відкрито на острові. Деяким партизанським підрозділам пізніше будуть допомагати американські підводні човни, які поставляли предмети постачання, евакуювали біженців і поранених, а також цілі підрозділи, такі як 5217-й розвідувальний батальйон, і розвідників Аламо.
До кінця війни близько 277 окремих партизанських загонів, що складаються з 260 715 чоловік, билися в русі опору. Вибрані партизанські загони пізніше були реорганізовані й екіпіровані, як підрозділи Філіппінської армії та поліції.
Кінець окупації
Коли генерал Макартур повернувся в Філіппіни зі своєю армією наприкінці 1944 року, йому була забезпечена інформація; кажуть, що на той час, коли Макартур повернувся, він знав, що кожен японський лейтенант їв на сніданок і де він останній раз стригся. Але повернення було непростим. Японський імператорський генеральний штаб вирішив зробити Філіппіни своїм останнім пунктом оборони та зупинити американське просування до Японії. Вони відправили кожного солдата, літака і військово-морське судно на оборону Філіппін. Корпус Камікадзе був створений спеціально для захисту Філіппін. Битва за Лейтйськійську затоку закінчилася катастрофою для японців і була найбільшою морською битвою Другої світової війни. Кампанія по поверненню Філіппін була найбільш кровопролитною кампанією Тихоокеанської війни. Інформація розвідки, зібрана партизанами, запобігла катастрофі - вона показала плани японського генерала Ямашито, захопити армію Макартура в пастку.
Союзні сили Макартура висадилися на острові Лейте 20 жовтня 1944 року в супроводі Осьменьї, який змінив президентство Співдружності після смерті Кесона 1 серпня 1944 року. Потім на острові Міндоро і на Лінґайєнській затоці на західній стороні Лусона, і почався поштовх до Маніли. Співдружність Філіппін було відновлено. Боротьба була жорстокою, особливо в горах північного Лусона, де японські війська відступили і в Манілі, де вони чинили опір. Війська Філіппінської співдружності і визнані партизанські загони робили остаточний наступ. Філіппінські партизани також зіграли велику роль під час звільнення. Один партизанський загін замінив регулярно створений американський підрозділ, а інші партизанські сили батальйону і полкового розміру доповнювали зусилля підрозділів армії США. Більше того, кооперація філіппінського населення послабила проблеми постачання, будівництва та цивільної адміністрації та полегшило завдання союзних військ по поверненню країни.
Боротьба тривала до офіційної капітуляції Японії 2 вересня 1945 року. Філіппіни після війни зазнали великих втрат населення і величезні фізичні руйнування. За оцінками, один мільйон філіппінців військового і цивільного населення було убито; з них 131,028 були перераховані як убиті в військових злочинах. Втрати в США склали 10 380 чоловік і 36 550 поранених; втрати Японців склали 255 795.
Див. також
Примітки
- . Архів оригіналу за 15 травня 2011. Процитовано 29 січня 2018.
- MacArthur General Staff (1994). . Report of General MacArthur: The Campaigns of MacArthur in the Pacific Volume I. GEN , BG , Douglas MacArthur. United States Army. с. 6. LCCN 66-60005. Архів оригіналу за 12 лютого 2009. Процитовано 24 березня 2013.
- Astor, Gerald (2009). . Random House Digital, Inc. с. 52—240. ISBN . Архів оригіналу за 24 лютого 2017. Процитовано 24 березня 2013.
(PDF). ADBC (American Defenders of Bataan and Corregidor) Museum. Morgantown Public Library System. Архів оригіналу (PDF) за 19 березня 2014. Процитовано 24 березня 2013. - . History.com. A&E Television Networks, LLC. Архів оригіналу за 10 листопада 2021. Процитовано 24 березня 2013.
- Morton, Louis. . У Greenfield, Kent Roberts (ред.). The Fall of the Philippines. United States Army in World War II. . Washington, D.C.: United States Army. с. 77—97. LCCN 53-63678. Архів оригіналу за 8 січня 2012. Процитовано 24 березня 2013.
- Morton, Louis (1960). . У Greenfield, Kent Roberts (ред.). Command Decisions. Washington, D.C.: United States Army. с. 151—172. LCCN 59-60007. Архів оригіналу за 30 грудня 2007. Процитовано 24 березня 2013.
- Manila Occupied by Japanese Forces. Sunday Morning Herald. 3 січня 1942. Процитовано 24 березня 2013.
. American Experience. WGBH. 1999. Архів оригіналу за 24 лютого 2013. Процитовано 24 березня 2013.
Kintanar, Thelma B.; Aquino, Clemen C. (2006). . UP Press. с. 564. ISBN . Архів оригіналу за 24 лютого 2017. Процитовано 24 березня 2013. - . American Experience. WGBH. 1999. Архів оригіналу за 26 грудня 2013. Процитовано 24 березня 2013.
Rottman, Gordon L. (2002). . Gale virtual reference library. Greenwood Publishing Group. с. 268. ISBN . Архів оригіналу за 11 січня 2014. Процитовано 24 березня 2013. - . Asian Pacific Americans in the United States Army. United States Army. Архів оригіналу за 31 березня 2013. Процитовано 24 березня 2013.
. History.com. A&E Television Networks, LLC. Архів оригіналу за 13 березня 2013. Процитовано 24 березня 2013.
Dyess, William E. (1944). . University of Nebraska Press. с. xxi. ISBN . Архів оригіналу за 11 січня 2014. Процитовано 24 березня 2013.
. Bataan Memorial Museum Foundation, Inc. 2012. Архів оригіналу за 11 грудня 2020. Процитовано 23 березня 2013. - Hunt, Ray C.; Norling, Bernard (2000). . University Press of Kentucky. с. 140—141. ISBN . Архів оригіналу за 11 січня 2014. Процитовано 23 березня 2013.
Rogers, Paul P. (1990). . Greenwood Publishing Group. с. 160—169. ISBN . Архів оригіналу за 11 січня 2014. Процитовано 24 березня 2013. - Rogers, Paul P. (1990). . Greenwood Publishing Group. с. 184. ISBN . Архів оригіналу за 11 січня 2014. Процитовано 24 березня 2013.
. History.com. A&E Television Networks, LLC. Архів оригіналу за 13 березня 2013. Процитовано 24 березня 2013.
(2007). . Thomas Nelson Inc. с. 198. ISBN . Архів оригіналу за 11 січня 2014. Процитовано 24 березня 2013. - Guillermo, Artemio R. (2012). . Historical Dictionaries of Asia, Oceania, and the Middle East Series. Scarecrow Press. с. 211. ISBN . Архів оригіналу за 25 липня 2014. Процитовано 23 березня 2013.
- War Collaboration and Resistance. The Philippines Reader: A History of Colonialism, Neocolonialism, Dictatorship, and Resistance. International Studies. South End Press. 1897. с. 69. ISBN . Процитовано 23 березня 2013.
Ooi, Keat Gin, ред. (2004). . ABC-CLIO. с. 368—369. ISBN . Архів оригіналу за 18 липня 2014. Процитовано 23 березня 2013.
Riedinger, Jeffrey M. (1995). . Stanford University Press. с. 22. ISBN . Архів оригіналу за 23 липня 2014. Процитовано 23 березня 2013.
Література
- Agoncillo Teodoro A. The Fateful Years: Japan's Adventure in the Philippines, 1941–1945. Quezon City, PI: R.P. Garcia Publishing Co., 1965. 2 vols
- Hartendorp A. V.H. The Japanese Occupation of the Philippines. Manila: Bookmark, 1967. 2 vols.
- Lear, Elmer. The Japanese Occupation of the Philippines: Leyte, 1941–1945. Southeast Asia Program, Department of Far Eastern Studies, Cornell University, 1961. 246p. emphasis on social history
- Steinberg, David J. Philippine Collaboration in World War II. University of Michigan Press, 1967. 235p.
Основні джерела
- Ephraim, Frank (2003). . University of Illinois Press. с. 220. ISBN . Архів оригіналу за 24 лютого 2017. Процитовано 29 січня 2018.
![]() | Це незавершена стаття про Філіппіни. Ви можете проєкту, виправивши або дописавши її. |
![]() | Це незавершена стаття з історії. Ви можете проєкту, виправивши або дописавши її. |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Yaponska okupaciya Filippin filippinska Pananakop ng mga Hapones sa Pilipinas yaponska 日本のフィリピン占領 Nihon no Firipin Senryō okupaciya vidbulas mizh 1942 i 1945 rokami koli Yaponska Imperiya okupuvala Spivdruzhnist Filippin pid chas Drugoyi svitovoyi vijni Yaponska okupaciya FilippinChastina Tihookeanskogo teatru Drugoyi svitovoyi vijniYaponskij soldat rozglyadaye amerikanskij propagandistskij plakat pid chas okupaciyi Filippin v 1943 roci Yaponskij soldat rozglyadaye amerikanskij propagandistskij plakat pid chas okupaciyi Filippin v 1943 roci Data 8 travnya 1942 5 lipnya 1945Misce FilippiniRezultat 1941 42 peremoga Yaponiyi 1944 1945 peremoga soyuznikivStoroniSShA Spivdruzhnist Filippin Narodna antiyaponskoyi armiya Moro musulmanski povstanci Yaponiya Respublika Filippini 1943 1945 KomanduvachiGA Duglas Makartur 26 lipnya 1941 30 chervnya 1946 Manuyel Keson 15 listopada 1935 1 serpnya 1944 Serhio Osmenyan 1 Serpen 1944 28 Traven 1946 General major Bisilio Dzh Valdes General lejtenant Masaharu Homma 3 sichnya 1942 8 chervnya 1942 Gen Sidzuiti Tanaka 8 cherven 1942 28 travnya 1943 General Sigenori Kuroda 28 travnya 1943 26 veresen 1944 General Yamashita Tomoyuki 26 veresen 1944 2 veresnya 1945 Hose Laurel 14 zhovtnya 1943 17 serpnya 1945 Vijskovi formuvannyaZbrojni sili SShA Zbrojni sili Filippin Partizani i neregulyarni sili Bijci Hukbalahap Respublika Filippini 1943 1945 Poperedzhennya dlya miscevih zhiteliv pro trimannya svoyih primishen v sanitarnih umovah za ne dotrimannya pravil bude naznacheno pokarannya Filippinska operaciya pochalas 8 grudnya 1941 roku cherez desyat godin pislya napadu na Perl Harbor Yak i v Perl Harbori amerikanski litaki buli serjozno poshkodzheni pri pershomu napadi Yaponiyi Cherez vidsutnist povitryanogo zahistu amerikanskij Azijskij flot na Filippinah vidijshov do Yavi 12 grudnya 1941 roku General Duglas Makartur buv zmushenij tikati z Filippin v Avstraliyu zalishivshi svoyih lyudej v Korrehidori v nich na 11 bereznya 1942 76 000 goloduyuchih i hvorih amerikanskih i filippinskih zahisnikiv na Bataani zdalisya 9 kvitnya 1942 roku i buli zmusheni perenositi sumnozvisnij Marsh smerti z Bataanu na yakomu zaginulo abo bulo vbito 7 000 10 000 cholovik 13 000 tih sho vizhili na Korregidore zdalisya 6 travnya Yaponiya okupovuvala Filippini bilshe troh rokiv do kapitulyaciyi Yaponiyi Visokoefektivna partizanska kampaniya filippinskih sil oporu kontrolyuvala shistdesyat vidsotkiv ostroviv v osnovnomu dzhungliv i girskih rajoniv Makartur postachav yih pidvodnimi chovnami ta posilav pidkriplennya i oficeriv Filippini zalishalisya virnimi Spoluchenim Shtatam pochasti cherez amerikanski garantiyi nezalezhnosti a takozh tomu sho yaponci primushuvali veliku kilkist filippinciv pracyuvati ponad normovo takozh voni primushuvali molodih filippinskih zhinok pracyuvati v budinkah rozpusti General Makartur strimav svoyu obicyanku povernutisya na Filippini 20 zhovtnya 1944 roku Visadka na ostrovi Lejte suprovodzhuvalas siloyu v 700 korabliv i 174 000 cholovikiv U grudni 1944 roku ostrovi Lejte i Mindoro buli ochisheni vid yaponskih soldativ Pid chas kampaniyi Imperatorska yaponska armiya provela samovbivchij zahist ostroviv Taki mista yak Manila druge najbilshe zrujnovane soyuzne misto u Drugij svitovij vijni buli povnistyu zrujnovani U period okupaciyi zaginulo vid 500 000 do 1 000 000 filippinciv PeredumovaDokladnishe Filippinska operaciya 1941 1942 Yaponiya pochala napad na Filippini 8 grudnya 1941 roku vsogo cherez desyat godin pislya yihnogo napadu na Perl Harbor Pershe povitryane bombarduvannya suprovodzhuvalasya visadkoyu nazemnih vijsk yak na pivnochi tak i na pivden vid Manili Filippinski i amerikanski vijska zahishalisya i perebuvali pid komanduvannyam generala Duglasa Makartura yakij buv povernenij na dijsnu sluzhbu v armiyi Spoluchenih Shtativ na pochatku cogo roku i buv priznachenij komanduvachem Zbrojnimi Silami Spoluchenih Shtativ v Azijsko Tihookeanskomu regioni Litak jogo komandi buv znishenij vijskovo morskim silam bulo nakazano piti i cherez obstavini v Tihookeanskomu regioni pidkriplennya i popovnennya jogo suhoputnih vijsk bulo nemozhlivim Pid tiskom perevazhayuchih chisel sili zahistu vijshli na Bataanskij pivostriv i na ostriv Korrehidor bilya vhodu v zatoku Manili Manila ogoloshena vidkritim mistom shob zapobigti yiyi rujnuvannyu bula okupovana yaponcyami 2 sichnya 1942 roku Filippinska oborona trivala do ostatochnoyi zdachi sil SShA i Filippin na Bataanijskomu pivostrovi v kvitni 1942 roku i na Korregidore v travni Bilshist z 80 000 vijskovopolonenih zahoplenih yaponcyami v Bataani buli zmusheni provesti sumnozvisnij Marsh Smerti z Bataanu Marsh smerti z Bataanu v tabir v 105 kilometrah na pivnich Tisyachi lyudej znesileni vid hvorob i nedoyidannya i vid zhorstokogo povodzhennya yaponskih vijsk pomerli persh nizh dosyagti miscya priznachennya Keson i Osmenya suprovodzhuvali vijska v Korregidore a potim poyihali do Spoluchenih Shtativ de voni stvorili uryad u vignanni Makarturu nakazali vtekti do Avstraliyi de vin pochav planuvati povernennya na Filippini OkupaciyaDokladnishe Respublika Filippini 1943 1945 Yaponska vijskova vlada negajno pochala organizovuvati novu derzhavnu strukturu na Filippinah Hocha yaponci obicyali nezalezhnist ostrovam pislya okupaciyi voni spochatku organizuvali Derzhavnu radu cherez yaku voni napravlyali civilni spravi do zhovtnya 1943 roku koli voni ogolosili Filippini nezalezhnoyu respublikoyu Bilshist filippinskoyi eliti za deyakimi pomitnimi vinyatkami sluzhili yaponcyam Marionetkovu respubliku ocholyuvav prezident Hose Laurel Filippinske spivrobitnictvo v marionetkovomu uryadi pochalosya pid kerivnictvom Horhe B Vargasa yakij spochatku buv priznachenij Kesonom yak mer Velikoyi Manili do togo yak Keson pokinuv Manilu Yedinoyu politichnoyu partiyeyu dozvolenoyu pid chas okupaciyi bula organizovana Yaponiyeyu KALIBAPI Pid chas okupaciyi bilshist filippinciv zalishalisya virnimi Spoluchenim Shtatam a vijskovi zlochini skoyeni silami Yaponskoyi imperiyi proti zdanih soyuznih vijsk i civilnih osib buli zadokumentovani Velika kilkist miscevih zhinok buli zmusheni pracyuvati v yakosti tak zvanih zhinok utishnikiv prikladom chogo ye Bahayi na Puli Opir Yaponskij okupaciyi Filippin protistoyala aktivna ta uspishna pidpilna i partizanska diyalnist yaka zbilshuvalasya z rokami j v kincevomu pidsumku ohoplyuvala znachnu chastinu krayini Proti cih partizan v Yaponiyi buli stvorene byuro konsteblya piznishe otrimalo nazvu staroyi policiyi u Drugij respublici Kempejtaj i Makapa Povoyenni rozsliduvannya pokazali sho blizko 260 000 cholovik buli v partizanskih organizaciyah i sho chleni antiyaponskogo pidpillya buli she bilsh chislennimi Yihnya diyalnist bula duzhe efektivna tak sho do kincya vijni Yaponiya kontrolyuvala tilki dvanadcyat z soroka vosmi provincij Filippin Filippinskij partizanskij ruh prodovzhuvav zrostati ne divlyachis na yaponski kampaniyi proti nih Usyudi po Luson i pivdennim ostrovam filippinci priyednalisya do riznih grup i poklyalisya borotisya z yaponcyami Komandiri cih grup vstupali v kontakt odin z odnim sperechalisya pro te hto keruvatime yakoyu teritoriyeyu i pochali rozroblyati plani z nadannya dopomogi amerikanskim vijskovim Voni zibrali vazhlivu rozviduvalnu informaciyu i vivezli yiyi kontrabandoyu v armiyu SShA proces yakij inodi zajmav misyaci General Makartur stvoriv pidpilnu operaciyu z pidtrimki partizan U nogo buv lejtenant komander Charlz Chik Parsons yakij privoziv kontrabandoyu garmati radioprijmachi ta priladdya dlya partizan Vse ce perevozilos pidvodnimi chovnami Partizanski sili u svoyu chergu stvoryuvali svoyu zbroyu i vibuhovi rechovini ta planuvali nadati dopomogu pid chas vtorgnennya Makartura sabotuyuchi yaponski liniyi zv yazku ta atakuyuchi yaponski vijska z tilu 100 peso zrobleni yaponcyami pid chas okupaciyi Po vsomu arhipelagu sformuvalisya rizni partizanski sili pochinayuchi vid grup ozbroyenih sil SShA na Dalekomu Shodi SShA yaki vidmovilisya zdatisya miscevim opolchencyam spochatku organizovanim dlya borotbi z banditizmom viklikanim bezladom sprichinenim vtorgnennyam Na kilkoh ostrovah v rajoni Visajya buli partizanski sili na choli z filippinskimi oficerami takimi yak polkovnik Makario Peralta v Panayi major Ismayel Ingenero v Boholi i kapitan Salvador Abdel v Negrosi Na ostrovi Mindanao sho znahoditsya daleko vid centru yaponskoyi okupaciyi bulo 38 000 partizan yaki zgodom buli ob yednani pid komanduvannyam amerikanskogo inzhenera polkovnika Vendella Fertiga Partizani Fertiga vklyuchali bezlich amerikanskih i filippinskih vijsk yaki buli chastinoyu sili v Mindanao pid komanduvannyam majora Vilyama F Sharpa Koli Vejnrajt nakazav vijskam Sharpa zdatisya Sharp buv vimushenim pidkoritisya comu nakazu Bagato z amerikanskih i filippinskih oficeriv vidmovilisya zdatisya oskilki voni mirkuvali pro te sho Vejnrajt teper v yazen yakij mozhe vvazhatisya pid primusom i ne maye povnovazhen viddavati nakazi Sharpu Z kilkoh prichin nevidomo skilki z nih ne zdalosya hocha jmovirno blizko 100 200 amerikanciv viyavilisya partizanami Fertiga Imena novih filippinskih novobranciv buli cilespryamovano viklyucheni zi spiskiv cholovikiv yaki budut zdani V inshih vipadkah dokumenti buli sfabrikovani shob povidomlyati pro menshu kilkist lyudej nizh naspravdi pid komanduvannyam Sharpa Inshi vijska zaginuli z riznih prichin pislya vidhodu abo povnistyu pokinuli Mindanao Odna grupa oporu v rajoni Centralnogo Lusona bula vidoma yak Hukbalapap Hukbo ng Bayan Laban sa Hapon abo Narodna antiyaponska armiya organizovana na pochatku 1942 roku pid kerivnictvom Luyisa Taruka chlena komunistichnoyi partiyi z 1939 roku Haks ozbroyiv blizko 30 000 cholovik i rozshiriv kontrol nad chastinami Lusona Odnak partizanska diyalnist na Lusoni bula uskladnena cherez shiroku yaponsku prisutnist i borotbu mizh riznimi grupami vklyuchayuchi vijska Hukbalapapa yaki postijno atakuvali partizanski pidrozdili pidtrimuvanni kerivnictvom SShA Vidsutnist obladnannya skladna miscevist i nerozvinena infrastruktura zrobili koordinaciyu cih grup praktichno nemozhlivoyu i protyagom dekilkoh misyaciv v 1942 roci vsi kontakti buli vtracheni z silami oporu Filippin Komunikaciyi buli vidnovleni v listopadi 1942 roku koli reformovana Filippinska 61 a diviziya na ostrovi Panaj na choli z polkovnikom Makario Peralta zmogla vstanoviti radiokontakt z komandoyu USAFFE v Avstraliyi Ce dozvolilo komanduvannyu SWPA otrimati dani pro yaponski vijska na Filippinah a takozh konsoliduvati partizanski diyi ta dozvoliti partizanam dopomogti u vijskovih diyah Partizanskim pidrozdilam bulo zbilshennya obsyagu postachannya resursiv i radioprijmachiv Do momentu vtorgnennya Lejte chotiri pidvodni chovni buli napravleni viklyuchno na postachannya partizanam Inshi partizanski zagoni buli prikripleni do SWPA i buli aktivni v usomu arhipelazi Deyaki z cih pidrozdiliv buli organizovani abo bezposeredno pov yazani z pidrozdilami do zdachi i mali koordinuvati diyi partizan Prikladom cogo mogla sluzhiti 26 ya kinna kavaleriya Inshi partizanski zagoni skladalisya z kolishnih soldativ Filippinskoyi armiyi ta Filippinskih skautiv yakih yaponci zvilnili z taboriv dlya vijskovopolonenih Inshi buli ob yednanimi pidrozdilami amerikanciv vijskovih i civilnih osib yaki nikoli ne zdavalisya abo ne vtekli pislya zdachi i filippinci hristiyani j narodi moro yaki spochatku sformuvali svoyi vlasni neveliki pidrozdili Polkovnik Vendell Fertig organizuvav taku grupu v Mindanao yaka ne tilki efektivno pruchalasya yaponcyam a j sformuvala vlasnij povnij uryad yakij chasto diyav vidkrito na ostrovi Deyakim partizanskim pidrozdilam piznishe budut dopomagati amerikanski pidvodni chovni yaki postavlyali predmeti postachannya evakuyuvali bizhenciv i poranenih a takozh cili pidrozdili taki yak 5217 j rozviduvalnij bataljon i rozvidnikiv Alamo Do kincya vijni blizko 277 okremih partizanskih zagoniv sho skladayutsya z 260 715 cholovik bilisya v rusi oporu Vibrani partizanski zagoni piznishe buli reorganizovani j ekipirovani yak pidrozdili Filippinskoyi armiyi ta policiyi Kinec okupaciyiDokladnishe Filippinska operaciya 1944 1945 Koli general Makartur povernuvsya v Filippini zi svoyeyu armiyeyu naprikinci 1944 roku jomu bula zabezpechena informaciya kazhut sho na toj chas koli Makartur povernuvsya vin znav sho kozhen yaponskij lejtenant yiv na snidanok i de vin ostannij raz strigsya Ale povernennya bulo neprostim Yaponskij imperatorskij generalnij shtab virishiv zrobiti Filippini svoyim ostannim punktom oboroni ta zupiniti amerikanske prosuvannya do Yaponiyi Voni vidpravili kozhnogo soldata litaka i vijskovo morske sudno na oboronu Filippin Korpus Kamikadze buv stvorenij specialno dlya zahistu Filippin Bitva za Lejtjskijsku zatoku zakinchilasya katastrofoyu dlya yaponciv i bula najbilshoyu morskoyu bitvoyu Drugoyi svitovoyi vijni Kampaniya po povernennyu Filippin bula najbilsh krovoprolitnoyu kampaniyeyu Tihookeanskoyi vijni Informaciya rozvidki zibrana partizanami zapobigla katastrofi vona pokazala plani yaponskogo generala Yamashito zahopiti armiyu Makartura v pastku Soyuzni sili Makartura visadilisya na ostrovi Lejte 20 zhovtnya 1944 roku v suprovodi Osmenyi yakij zminiv prezidentstvo Spivdruzhnosti pislya smerti Kesona 1 serpnya 1944 roku Potim na ostrovi Mindoro i na Lingajyenskij zatoci na zahidnij storoni Lusona i pochavsya poshtovh do Manili Spivdruzhnist Filippin bulo vidnovleno Borotba bula zhorstokoyu osoblivo v gorah pivnichnogo Lusona de yaponski vijska vidstupili i v Manili de voni chinili opir Vijska Filippinskoyi spivdruzhnosti i viznani partizanski zagoni robili ostatochnij nastup Filippinski partizani takozh zigrali veliku rol pid chas zvilnennya Odin partizanskij zagin zaminiv regulyarno stvorenij amerikanskij pidrozdil a inshi partizanski sili bataljonu i polkovogo rozmiru dopovnyuvali zusillya pidrozdiliv armiyi SShA Bilshe togo kooperaciya filippinskogo naselennya poslabila problemi postachannya budivnictva ta civilnoyi administraciyi ta polegshilo zavdannya soyuznih vijsk po povernennyu krayini Borotba trivala do oficijnoyi kapitulyaciyi Yaponiyi 2 veresnya 1945 roku Filippini pislya vijni zaznali velikih vtrat naselennya i velichezni fizichni rujnuvannya Za ocinkami odin miljon filippinciv vijskovogo i civilnogo naselennya bulo ubito z nih 131 028 buli pererahovani yak ubiti v vijskovih zlochinah Vtrati v SShA sklali 10 380 cholovik i 36 550 poranenih vtrati Yaponciv sklali 255 795 Div takozhYaponskij okupacijnij peso Respublika Filippini 1943 1945 Primitki Arhiv originalu za 15 travnya 2011 Procitovano 29 sichnya 2018 MacArthur General Staff 1994 Report of General MacArthur The Campaigns of MacArthur in the Pacific Volume I GEN BG Douglas MacArthur United States Army s 6 LCCN 66 60005 Arhiv originalu za 12 lyutogo 2009 Procitovano 24 bereznya 2013 Astor Gerald 2009 Random House Digital Inc s 52 240 ISBN 978 0 307 56565 5 Arhiv originalu za 24 lyutogo 2017 Procitovano 24 bereznya 2013 PDF ADBC American Defenders of Bataan and Corregidor Museum Morgantown Public Library System Arhiv originalu PDF za 19 bereznya 2014 Procitovano 24 bereznya 2013 History com A amp E Television Networks LLC Arhiv originalu za 10 listopada 2021 Procitovano 24 bereznya 2013 Morton Louis U Greenfield Kent Roberts red The Fall of the Philippines United States Army in World War II Washington D C United States Army s 77 97 LCCN 53 63678 Arhiv originalu za 8 sichnya 2012 Procitovano 24 bereznya 2013 Morton Louis 1960 U Greenfield Kent Roberts red Command Decisions Washington D C United States Army s 151 172 LCCN 59 60007 Arhiv originalu za 30 grudnya 2007 Procitovano 24 bereznya 2013 Manila Occupied by Japanese Forces Sunday Morning Herald 3 sichnya 1942 Procitovano 24 bereznya 2013 American Experience WGBH 1999 Arhiv originalu za 24 lyutogo 2013 Procitovano 24 bereznya 2013 Kintanar Thelma B Aquino Clemen C 2006 UP Press s 564 ISBN 978 971 542 498 1 Arhiv originalu za 24 lyutogo 2017 Procitovano 24 bereznya 2013 American Experience WGBH 1999 Arhiv originalu za 26 grudnya 2013 Procitovano 24 bereznya 2013 Rottman Gordon L 2002 Gale virtual reference library Greenwood Publishing Group s 268 ISBN 978 0 313 31906 8 Arhiv originalu za 11 sichnya 2014 Procitovano 24 bereznya 2013 Asian Pacific Americans in the United States Army United States Army Arhiv originalu za 31 bereznya 2013 Procitovano 24 bereznya 2013 History com A amp E Television Networks LLC Arhiv originalu za 13 bereznya 2013 Procitovano 24 bereznya 2013 Dyess William E 1944 University of Nebraska Press s xxi ISBN 978 0 8032 6656 8 Arhiv originalu za 11 sichnya 2014 Procitovano 24 bereznya 2013 Bataan Memorial Museum Foundation Inc 2012 Arhiv originalu za 11 grudnya 2020 Procitovano 23 bereznya 2013 Hunt Ray C Norling Bernard 2000 University Press of Kentucky s 140 141 ISBN 978 0 8131 2755 2 Arhiv originalu za 11 sichnya 2014 Procitovano 23 bereznya 2013 Rogers Paul P 1990 Greenwood Publishing Group s 160 169 ISBN 978 0 275 92918 3 Arhiv originalu za 11 sichnya 2014 Procitovano 24 bereznya 2013 Rogers Paul P 1990 Greenwood Publishing Group s 184 ISBN 978 0 275 92918 3 Arhiv originalu za 11 sichnya 2014 Procitovano 24 bereznya 2013 History com A amp E Television Networks LLC Arhiv originalu za 13 bereznya 2013 Procitovano 24 bereznya 2013 2007 Thomas Nelson Inc s 198 ISBN 978 1 59555 111 5 Arhiv originalu za 11 sichnya 2014 Procitovano 24 bereznya 2013 Guillermo Artemio R 2012 Historical Dictionaries of Asia Oceania and the Middle East Series Scarecrow Press s 211 ISBN 978 0 8108 7246 2 Arhiv originalu za 25 lipnya 2014 Procitovano 23 bereznya 2013 War Collaboration and Resistance The Philippines Reader A History of Colonialism Neocolonialism Dictatorship and Resistance International Studies South End Press 1897 s 69 ISBN 978 0 89608 275 5 Procitovano 23 bereznya 2013 Ooi Keat Gin red 2004 ABC CLIO s 368 369 ISBN 978 1 57607 770 2 Arhiv originalu za 18 lipnya 2014 Procitovano 23 bereznya 2013 Riedinger Jeffrey M 1995 Stanford University Press s 22 ISBN 978 0 8047 2530 9 Arhiv originalu za 23 lipnya 2014 Procitovano 23 bereznya 2013 LiteraturaAgoncillo Teodoro A The Fateful Years Japan s Adventure in the Philippines 1941 1945 Quezon City PI R P Garcia Publishing Co 1965 2 vols Hartendorp A V H The Japanese Occupation of the Philippines Manila Bookmark 1967 2 vols Lear Elmer The Japanese Occupation of the Philippines Leyte 1941 1945 Southeast Asia Program Department of Far Eastern Studies Cornell University 1961 246p emphasis on social history Steinberg David J Philippine Collaboration in World War II University of Michigan Press 1967 235p Osnovni dzherela Ephraim Frank 2003 University of Illinois Press s 220 ISBN 978 0 252 02845 8 Arhiv originalu za 24 lyutogo 2017 Procitovano 29 sichnya 2018 Ce nezavershena stattya pro Filippini Vi mozhete dopomogti proyektu vipravivshi abo dopisavshi yiyi Ce nezavershena stattya z istoriyi Vi mozhete dopomogti proyektu vipravivshi abo dopisavshi yiyi