Петро́ Хо́мович Ю́рченко (8 (21) березня 1913, Білашки — 29 листопада 2002, Москва) — радянський офіцер, Герой Радянського Союзу, в роки радянсько-фінської війни командир взводу 108-го танкового батальйону 35-ї танкової бригади 7-ї армії Північно-Західного фронту, лейтенант.
Петро Хомович Юрченко | |
---|---|
![]() | |
Народження | 8 (21) березня 1913 Білашки, Черкаська область |
Смерть | 29 листопада 2002 (89 років) Москва |
Поховання | Троєкуровське кладовище |
Країна | |
Рід військ | ![]() |
Освіта | Військова академія Генерального штабу Збройних Сил Російської Федерації і Військова академія бронетанкових військ імені Маршала Радянського Союзу Р. Я. Малиновського |
Роки служби | 1933—1967 |
Партія | КПРС |
Звання | ![]() |
Війни / битви | Радянсько-фінська війна Радянсько-німецька війна • Оборона Москви • Курська битва |
Нагороди |
Біографія
Народився 21 березня 1913 року в селі Білашки (нині Тальнівського району Черкаської області Україна) в селянській родині. Українець. Член ВКП(б)/КПРС з 1940 року. Закінчив два курси залізничного технікуму.
У Червоній Армії з 1933 року. У 1937 році закінчив Саратовське бронетанкове училище. Під час радянсько-фінської війни 1939—1940 років командир взводу 108-го танкового батальйону (35-та танкова бригада, 7-ма армія, Північно-Західний фронт) лейтенант Петро Юрченко брав участь у чотирнадцяти танкових атаках, активно вів розвідку, блокував ворожі доти.
5 лютого 1940 року при блокуванні доту Хотиненського вузла танк лейтенанта Юрченко отримав пробоїну і загорівся. Незважаючи на поранення, вивів пошкоджену бойову машину із зони обстрілу і загасив пожежу.
Указом Президії Верховної Ради СРСР від 21 березня 1940 року «за зразкове виконання бойових завдань командування на фронті боротьби з фінською білогвардійщиною і проявлені при цьому відвагу і геройство» лейтенанту Юрченко Петру Хомовичу присвоєно звання Героя Радянського Союзу з врученням ордена Леніна і медалі «Золота Зірка» (№ 444).
У боях радянсько-німецької війни з жовтня 1941 року. У першому бою, командуючи танковою ротою, Юрченко влаштував засідку на Мінському шосе в районі села Ляхово Смоленської області. Важкі танки КВ роти капітана Юрченко вийшли з капонірів і, маневруючи, вели вогонь з коротких зупинок. Цілі були настільки близько, що майже кожен снаряд — пряме влучання. Жодна ворожа машина не пройшла по Мінській автостраді. Було знищено до 20 танків противника.
Далі Юрченко брав участь в обороні Москви, був командиром танкового батальйону, заступником командира танкової бригади.
У серпні 1942 року 106-та танкова бригада під командуванням підполковника Юрченко у складі 12-го танкового корпусу 3-ї танкової армії брала участь у прориві оборони фашистів у районі населених пунктів Гринь, Вейно та Госьково і в успішних наступальних бойових діях на рубежі рік Жиздра і Витебеть. Підтягнувши додаткові сили, противник, прагнучи повернути втрачені позиції, робив численні контратаки. Але танкісти 106-ї бригади, керовані Юрченком, до 12 вересня 1942 року успішно відбивали натиск ворога, знищивши 24 танки та багато живої сили противника.
Восени 1942 року полковник Юрченко командував 7-ю танковою бригадою. Танкісти Юрченко, постійно контратакуючи противника північніше міста Воронежа, тримали його в постійній напрузі, перешкоджаючи перекидання військ з цієї ділянки фронту в Сталінград.
У січні-лютому 1943 року 7-ма танкова бригада під командуванням Юрченко пройшла з боями від Воронежа до Курська. Після цього влітку 1943 року Юрченко, командуючи 68-ю танковою бригадою, брав участь у запеклих боях на Курській дузі в складі Брянського і Центрального фронтів.
Після Перемоги над гітлерівською Німеччиною продовжував службу в армії. У 1950 році він заочно закінчив Військову академію бронетанкових і механізованих військ, а в 1956 році — Військову академію Генерального штабу. У 1956—1962 роках — заступник командира танкової дивізії. З 11 серпня 1962 року за власним бажанням (у зв'язку зі станом здоров'я) полковник П. Х. Юрченко — в запасі.
Жив у Москві. У 1967 році закінчив вечірнє відділення Московського інженерно-економічного інституту. До відходу на пенсію працював у . Помер 29 листопада 2002 року. Похований на Троєкуровському кладовищі в Москві (ділянка 10).
Нагороди
Нагороджений орденом Леніна, чотирма орденами Червоного Прапора, двома орденами Вітчизняної війни 1-го ступеня, орденом Червоної Зірки, медалями, а також орденом Чехословацької Республіки та орденом Польської Республіки.
Указом Президента РФ від 6 вересня 1996 року № 1331 полковник у відставці Юрченко П. Х. нагороджений орденом Жукова.
Література
- Герои Советского Союза. Краткий биографический словарь. Том 2. М.: Воениз., 1988
- Они отстояли мир. — Днепропетровск: Промінь, 1985
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Petro Ho movich Yu rchenko 8 21 bereznya 1913 19130321 Bilashki 29 listopada 2002 Moskva radyanskij oficer Geroj Radyanskogo Soyuzu v roki radyansko finskoyi vijni komandir vzvodu 108 go tankovogo bataljonu 35 yi tankovoyi brigadi 7 yi armiyi Pivnichno Zahidnogo frontu lejtenant Petro Homovich YurchenkoNarodzhennya8 21 bereznya 1913 1913 03 21 Bilashki Cherkaska oblastSmert29 listopada 2002 2002 11 29 89 rokiv MoskvaPohovannyaTroyekurovske kladovisheKrayina SRSRRid vijsk tankovi vijskaOsvitaVijskova akademiya Generalnogo shtabu Zbrojnih Sil Rosijskoyi Federaciyi i Vijskova akademiya bronetankovih vijsk imeni Marshala Radyanskogo Soyuzu R Ya MalinovskogoRoki sluzhbi1933 1967PartiyaKPRSZvannya PolkovnikVijni bitviRadyansko finska vijna Radyansko nimecka vijna Oborona Moskvi Kurska bitvaNagorodiOrden ZhukovaU Vikipediyi ye statti pro inshih lyudej iz prizvishem Yurchenko BiografiyaNarodivsya 21 bereznya 1913 roku v seli Bilashki nini Talnivskogo rajonu Cherkaskoyi oblasti Ukrayina v selyanskij rodini Ukrayinec Chlen VKP b KPRS z 1940 roku Zakinchiv dva kursi zaliznichnogo tehnikumu U Chervonij Armiyi z 1933 roku U 1937 roci zakinchiv Saratovske bronetankove uchilishe Pid chas radyansko finskoyi vijni 1939 1940 rokiv komandir vzvodu 108 go tankovogo bataljonu 35 ta tankova brigada 7 ma armiya Pivnichno Zahidnij front lejtenant Petro Yurchenko brav uchast u chotirnadcyati tankovih atakah aktivno viv rozvidku blokuvav vorozhi doti 5 lyutogo 1940 roku pri blokuvanni dotu Hotinenskogo vuzla tank lejtenanta Yurchenko otrimav proboyinu i zagorivsya Nezvazhayuchi na poranennya viviv poshkodzhenu bojovu mashinu iz zoni obstrilu i zagasiv pozhezhu Ukazom Prezidiyi Verhovnoyi Radi SRSR vid 21 bereznya 1940 roku za zrazkove vikonannya bojovih zavdan komanduvannya na fronti borotbi z finskoyu bilogvardijshinoyu i proyavleni pri comu vidvagu i gerojstvo lejtenantu Yurchenko Petru Homovichu prisvoyeno zvannya Geroya Radyanskogo Soyuzu z vruchennyam ordena Lenina i medali Zolota Zirka 444 U boyah radyansko nimeckoyi vijni z zhovtnya 1941 roku U pershomu boyu komanduyuchi tankovoyu rotoyu Yurchenko vlashtuvav zasidku na Minskomu shose v rajoni sela Lyahovo Smolenskoyi oblasti Vazhki tanki KV roti kapitana Yurchenko vijshli z kaponiriv i manevruyuchi veli vogon z korotkih zupinok Cili buli nastilki blizko sho majzhe kozhen snaryad pryame vluchannya Zhodna vorozha mashina ne projshla po Minskij avtostradi Bulo znisheno do 20 tankiv protivnika Dali Yurchenko brav uchast v oboroni Moskvi buv komandirom tankovogo bataljonu zastupnikom komandira tankovoyi brigadi U serpni 1942 roku 106 ta tankova brigada pid komanduvannyam pidpolkovnika Yurchenko u skladi 12 go tankovogo korpusu 3 yi tankovoyi armiyi brala uchast u prorivi oboroni fashistiv u rajoni naselenih punktiv Grin Vejno ta Goskovo i v uspishnih nastupalnih bojovih diyah na rubezhi rik Zhizdra i Vitebet Pidtyagnuvshi dodatkovi sili protivnik pragnuchi povernuti vtracheni poziciyi robiv chislenni kontrataki Ale tankisti 106 yi brigadi kerovani Yurchenkom do 12 veresnya 1942 roku uspishno vidbivali natisk voroga znishivshi 24 tanki ta bagato zhivoyi sili protivnika Voseni 1942 roku polkovnik Yurchenko komanduvav 7 yu tankovoyu brigadoyu Tankisti Yurchenko postijno kontratakuyuchi protivnika pivnichnishe mista Voronezha trimali jogo v postijnij napruzi pereshkodzhayuchi perekidannya vijsk z ciyeyi dilyanki frontu v Stalingrad U sichni lyutomu 1943 roku 7 ma tankova brigada pid komanduvannyam Yurchenko projshla z boyami vid Voronezha do Kurska Pislya cogo vlitku 1943 roku Yurchenko komanduyuchi 68 yu tankovoyu brigadoyu brav uchast u zapeklih boyah na Kurskij duzi v skladi Bryanskogo i Centralnogo frontiv Pislya Peremogi nad gitlerivskoyu Nimechchinoyu prodovzhuvav sluzhbu v armiyi U 1950 roci vin zaochno zakinchiv Vijskovu akademiyu bronetankovih i mehanizovanih vijsk a v 1956 roci Vijskovu akademiyu Generalnogo shtabu U 1956 1962 rokah zastupnik komandira tankovoyi diviziyi Z 11 serpnya 1962 roku za vlasnim bazhannyam u zv yazku zi stanom zdorov ya polkovnik P H Yurchenko v zapasi Zhiv u Moskvi U 1967 roci zakinchiv vechirnye viddilennya Moskovskogo inzhenerno ekonomichnogo institutu Do vidhodu na pensiyu pracyuvav u Pomer 29 listopada 2002 roku Pohovanij na Troyekurovskomu kladovishi v Moskvi dilyanka 10 NagorodiNagorodzhenij ordenom Lenina chotirma ordenami Chervonogo Prapora dvoma ordenami Vitchiznyanoyi vijni 1 go stupenya ordenom Chervonoyi Zirki medalyami a takozh ordenom Chehoslovackoyi Respubliki ta ordenom Polskoyi Respubliki Ukazom Prezidenta RF vid 6 veresnya 1996 roku 1331 polkovnik u vidstavci Yurchenko P H nagorodzhenij ordenom Zhukova LiteraturaGeroi Sovetskogo Soyuza Kratkij biograficheskij slovar Tom 2 M Voeniz 1988 Oni otstoyali mir Dnepropetrovsk Promin 1985