Торреський юдикат, або Логудорський юдикат (сард. Judicadu de Logudoro, італ. Giudicato di Torres) — юдикат (тип середньовічної держави) на острові Сардинія. Займав північно-західну частину острова. Утворився у IX ст. внаслідок занепаду влади Візантії в Західному Середземномор'ї. Очолювалася юдиками (суддями, лат. iudices), головами колишньої візантійської адміністрації. 1259 року розділений між Арборейським юдикатом, генуезькою родиною Доріа і родом Маласпина.
Торреський юдикат | ||||
| ||||
Герб | ||||
![]() | ||||
Столиця | Торрес, Ардара (з 1065), Сассарі | |||
Мови | сардинська сассарський діалект | |||
Релігії | католицтво | |||
Форма правління | монархія | |||
Історія | ||||
- Засновано | IX ст. | |||
- Ліквідовано | 1259 | |||
Історія
Перші юдики (судді) на Сардинії були призначені ще за часів візантійського імператора Юстиніана I — після 534 року. Проте вони мали лише обмежені судові функції. Спочатку був один суддя провінції Сардинія (Iudex Provinciae), який перебував в Кальярі. Згодом їх було 2 — в Арбореї і Кальярі. Головним цивільний керівником був презид, а військовим — дукс. Сама Сардинія стає частиною Африканського екзархату.
Значну вагу сардинські судді набувають внаслідок захоплення арабами Африканського екзархату у 698 році. Втім вплив Візантії на Сардинії залишався. Лише після захоплення арабами у 827 році Сицилії, сардинські юдикати опинилися відірваними від візантійської допомоги. Вони вимушені були самостійно захищати свої володіння.
З встановлення Македонської династії в Візантії починається активна політика візантійців в Західному Середземномор'ї. У 915 році згадується архонт, що керував Сардинією, Корсикою та Балеарськими островами. Його призначав візантійський імператор. Втім на той час влада юдиків вже була спадкова.
Остаточну незалежність Торреський юдикат, що дістав свою назву від першої столиці Торрес, здобув приблизно в 2-й третині X ст. Втім уже до кінця цього століття з огляду на постійні атаки арабських піратів відбувається об'єднання Торреського юдикату з Арборейським. Можливо, це сталося внаслідок шлюбної угоди.
У 1010-х роках ця область стає місцем постійних атак арабів з Денійської тайфи, що на деякий час підкорити Торрес. Водночас разом зі старою назвою починає з'являться термін Логудоро.
1064 році Торреський юдикат отримує самостійність. Втім там панувала гілка династії юдиків Арбореї — Лакон-Гунале. Продовжуються союзні стосунки з Пізанською і Генуезькою республіками. Юдики маневрують між ними, не надаючи переваги якоїсь одній. У 1113—1116 роках війська Торреського юдикату брали участь у генуезько-пізанських походах проти Майоркської тайфи. Разом з тим отримують перші маєтки роди Маласпина і Доріа.
У 1028 році після смерті Костянтина I почалася боротьба за владу, в якій за підтримки пізанців переміг Гоннаріо II. Згодом останній приборкав бунтівних феодалів, але обрав політику міцного союзу з Пізою, порушивши наявний до того баланс, що викликало невдоволення Генуї. Водночас у юдикаті починають поширюватися цистерціанські й бенедиктинські монастирі.
Найбільшої потуги юдикат набув за нового юдика Баризона II, який допоміг братові П'єтро посісти трон Кальярського юдикату. Також зміг обмежити амбіції юдиків Арбореї. Втім у 1185 році через постійне втручання пізанців почався конфлікт в Кальярі, в який втрутився юдик Торресу. Він також переорієнтувався з Пізи на Геную. Його наступник Костянтин II спочатку успішно продовжив цю політику, але у 1194 році зазнав поразки від Кальярського юдикату, що був союзником Пізанської республіки.
1198 році черговий юдик Коміта I змів політику попередників, відновивши союз з Пізою. Завдяки цьому вдалося припинити атаки на юдикат. Його наступник Маріано II намагався маневрувати між Пізою і Генуєю, при цьому спираючись на Папський престол. Йому вдалося укласти союз з юдикатом Кальярі, завдати поразки Арборейському юдикатові та укласти міцний мир з Галлурським юдикатом.
У 1233 році після смерті Маріано II починається ослаблення юдикату, чим скористався рід Галлурських Вісконті, що 1236 року захопив тут владу. Але невдовзі почалася боротьба між Доріа, Маласпина і Вісконті, в яку втрутилися римські папи та Арборейський юдикат. Фактично Торреський юдикат розпався у 1238 році. Зрештою влада опинилася в Аделазії, доньки Маріано II, після смерті якої 1259 року територія Торреського юдикату була розділена між Арборейським юдикатом, генуезькою родиною Доріа і родом Маласпина. Столиця юдикату — Сассарі — стала самостійною республікою.
Територія і населення
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemRoTDBOMWNtRjBiM0pwWlY5a1pXeHNZVjlUWVhKa1pXZHVZUzV6ZG1jdk1qTXdjSGd0UTNWeVlYUnZjbWxsWDJSbGJHeGhYMU5oY21SbFoyNWhMbk4yWnk1d2JtYz0ucG5n.png)
Площа становила 6500 км². Простягалася південною і південно-східною частиною Сардинії. Адміністративно поділялося на 22 кураторії: Нурра, Флуменарджія, Улумету, Нулаброс, Романджа, Англоне, Гісарклу, Монтеакуто, Леррон, Фікуліни, Кори, Мейлоку, Нуркар, Капутабас, Есестенті, Планаріа, Монтіверро, Маргіна, Гочеані, Нугор, Саруле, Озан. На чолі їх стояв куратор, якого призначав юдик. Центри кураторій називалися вілли. В свою чергу кураторії поділялися на бідди (села), на чолі яких перебував майор.
Населення становило близько 100 тис. осіб.
Мова
Більшість населення розмовляло на сардинській мова та сассарському діалекті, що має багато спільно з тосканським, галлурьским. Серед знаті була поширена італійська мова.
Економіка
Основу становило садівництво і виноградорство, розведення дрібної рогатої худоби. Експортували продукцію гончарства, ткацтва, вовну. Юдикат був багатий на мідні, срібні та свинчеві копальні. В значній кількості добувалася сіль.
Джерела
- Alberto Boscolo, La Sardegna dei Giudicati, Edizioni Della Torre, Cagliari 1979.
- Casula, Francesco (1989). The History of Sardinia. Sardinia Tourist Board.
- AA. VV., Il Regno di Torres, I—II, Centro Studi Basilica San Gavino, Sassari 1996.
- Gian Giacomo Ortu, La Sardegna dei Giudici, Il Maestrale, Nuoro 2005.
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Torreskij yudikat abo Logudorskij yudikat sard Judicadu de Logudoro ital Giudicato di Torres yudikat tip serednovichnoyi derzhavi na ostrovi Sardiniya Zajmav pivnichno zahidnu chastinu ostrova Utvorivsya u IX st vnaslidok zanepadu vladi Vizantiyi v Zahidnomu Seredzemnomor yi Ocholyuvalasya yudikami suddyami lat iudices golovami kolishnoyi vizantijskoyi administraciyi 1259 roku rozdilenij mizh Arborejskim yudikatom genuezkoyu rodinoyu Doria i rodom Malaspina Torreskij yudikatIX st 1259GerbLogudoro istorichni kordoni na kartiTorreskij yudikat v XI XIII st Stolicya Torres Ardara z 1065 SassariMovi sardinska sassarskij dialektReligiyi katolictvoForma pravlinnya monarhiyaIstoriya Zasnovano IX st Likvidovano 1259IstoriyaPershi yudiki suddi na Sardiniyi buli priznacheni she za chasiv vizantijskogo imperatora Yustiniana I pislya 534 roku Prote voni mali lishe obmezheni sudovi funkciyi Spochatku buv odin suddya provinciyi Sardiniya Iudex Provinciae yakij perebuvav v Kalyari Zgodom yih bulo 2 v Arboreyi i Kalyari Golovnim civilnij kerivnikom buv prezid a vijskovim duks Sama Sardiniya staye chastinoyu Afrikanskogo ekzarhatu Znachnu vagu sardinski suddi nabuvayut vnaslidok zahoplennya arabami Afrikanskogo ekzarhatu u 698 roci Vtim vpliv Vizantiyi na Sardiniyi zalishavsya Lishe pislya zahoplennya arabami u 827 roci Siciliyi sardinski yudikati opinilisya vidirvanimi vid vizantijskoyi dopomogi Voni vimusheni buli samostijno zahishati svoyi volodinnya Z vstanovlennya Makedonskoyi dinastiyi v Vizantiyi pochinayetsya aktivna politika vizantijciv v Zahidnomu Seredzemnomor yi U 915 roci zgaduyetsya arhont sho keruvav Sardiniyeyu Korsikoyu ta Balearskimi ostrovami Jogo priznachav vizantijskij imperator Vtim na toj chas vlada yudikiv vzhe bula spadkova Ostatochnu nezalezhnist Torreskij yudikat sho distav svoyu nazvu vid pershoyi stolici Torres zdobuv priblizno v 2 j tretini X st Vtim uzhe do kincya cogo stolittya z oglyadu na postijni ataki arabskih pirativ vidbuvayetsya ob yednannya Torreskogo yudikatu z Arborejskim Mozhlivo ce stalosya vnaslidok shlyubnoyi ugodi U 1010 h rokah cya oblast staye miscem postijnih atak arabiv z Denijskoyi tajfi sho na deyakij chas pidkoriti Torres Vodnochas razom zi staroyu nazvoyu pochinaye z yavlyatsya termin Logudoro 1064 roci Torreskij yudikat otrimuye samostijnist Vtim tam panuvala gilka dinastiyi yudikiv Arboreyi Lakon Gunale Prodovzhuyutsya soyuzni stosunki z Pizanskoyu i Genuezkoyu respublikami Yudiki manevruyut mizh nimi ne nadayuchi perevagi yakoyis odnij U 1113 1116 rokah vijska Torreskogo yudikatu brali uchast u genuezko pizanskih pohodah proti Majorkskoyi tajfi Razom z tim otrimuyut pershi mayetki rodi Malaspina i Doria U 1028 roci pislya smerti Kostyantina I pochalasya borotba za vladu v yakij za pidtrimki pizanciv peremig Gonnario II Zgodom ostannij priborkav buntivnih feodaliv ale obrav politiku micnogo soyuzu z Pizoyu porushivshi nayavnij do togo balans sho viklikalo nevdovolennya Genuyi Vodnochas u yudikati pochinayut poshiryuvatisya cistercianski j benediktinski monastiri Najbilshoyi potugi yudikat nabuv za novogo yudika Barizona II yakij dopomig bratovi P yetro posisti tron Kalyarskogo yudikatu Takozh zmig obmezhiti ambiciyi yudikiv Arboreyi Vtim u 1185 roci cherez postijne vtruchannya pizanciv pochavsya konflikt v Kalyari v yakij vtrutivsya yudik Torresu Vin takozh pereoriyentuvavsya z Pizi na Genuyu Jogo nastupnik Kostyantin II spochatku uspishno prodovzhiv cyu politiku ale u 1194 roci zaznav porazki vid Kalyarskogo yudikatu sho buv soyuznikom Pizanskoyi respubliki 1198 roci chergovij yudik Komita I zmiv politiku poperednikiv vidnovivshi soyuz z Pizoyu Zavdyaki comu vdalosya pripiniti ataki na yudikat Jogo nastupnik Mariano II namagavsya manevruvati mizh Pizoyu i Genuyeyu pri comu spirayuchis na Papskij prestol Jomu vdalosya uklasti soyuz z yudikatom Kalyari zavdati porazki Arborejskomu yudikatovi ta uklasti micnij mir z Gallurskim yudikatom U 1233 roci pislya smerti Mariano II pochinayetsya oslablennya yudikatu chim skoristavsya rid Gallurskih Viskonti sho 1236 roku zahopiv tut vladu Ale nevdovzi pochalasya borotba mizh Doria Malaspina i Viskonti v yaku vtrutilisya rimski papi ta Arborejskij yudikat Faktichno Torreskij yudikat rozpavsya u 1238 roci Zreshtoyu vlada opinilasya v Adelaziyi donki Mariano II pislya smerti yakoyi 1259 roku teritoriya Torreskogo yudikatu bula rozdilena mizh Arborejskim yudikatom genuezkoyu rodinoyu Doria i rodom Malaspina Stolicya yudikatu Sassari stala samostijnoyu respublikoyu Teritoriya i naselennyaKuratoriyi Torreskogo yudikatu poznacheno sinim kolorom Plosha stanovila 6500 km Prostyagalasya pivdennoyu i pivdenno shidnoyu chastinoyu Sardiniyi Administrativno podilyalosya na 22 kuratoriyi Nurra Flumenardzhiya Ulumetu Nulabros Romandzha Anglone Gisarklu Monteakuto Lerron Fikulini Kori Mejloku Nurkar Kaputabas Esestenti Planaria Montiverro Margina Gocheani Nugor Sarule Ozan Na choli yih stoyav kurator yakogo priznachav yudik Centri kuratorij nazivalisya villi V svoyu chergu kuratoriyi podilyalisya na biddi sela na choli yakih perebuvav major Naselennya stanovilo blizko 100 tis osib MovaBilshist naselennya rozmovlyalo na sardinskij mova ta sassarskomu dialekti sho maye bagato spilno z toskanskim gallurskim Sered znati bula poshirena italijska mova EkonomikaOsnovu stanovilo sadivnictvo i vinogradorstvo rozvedennya dribnoyi rogatoyi hudobi Eksportuvali produkciyu goncharstva tkactva vovnu Yudikat buv bagatij na midni sribni ta svinchevi kopalni V znachnij kilkosti dobuvalasya sil DzherelaAlberto Boscolo La Sardegna dei Giudicati Edizioni Della Torre Cagliari 1979 Casula Francesco 1989 The History of Sardinia Sardinia Tourist Board AA VV Il Regno di Torres I II Centro Studi Basilica San Gavino Sassari 1996 Gian Giacomo Ortu La Sardegna dei Giudici Il Maestrale Nuoro 2005