Церква Вознесіння Господнього — чинна мурована церква Української православної церкви Московського патріархату села Куча Новоушицького району Хмельницької області.
Церква Вознесіння Господнього | |
---|---|
![]() | |
48°45′43″ пн. ш. 27°16′27″ сх. д. / 48.76194° пн. ш. 27.27417° сх. д.Координати: 48°45′43″ пн. ш. 27°16′27″ сх. д. / 48.76194° пн. ш. 27.27417° сх. д. | |
Тип споруди | церква |
Розташування | |
Перша згадка | 1736 |
Зруйновано | 1964 |
Відбудовано | 1996 |
Належність | Українська православна церква (Московський патріархат) |
Епонім | Вознесіння Господнє |
![]() ![]() Свято-Вознесенський храм (Куча) (Україна) ![]() ![]() Свято-Вознесенський храм (Куча) (Хмельницька область) | |
Ця стаття містить правописні, лексичні, граматичні, стилістичні або інші мовні помилки, які треба виправити. (травень 2018) |
Історія
З історичних джерел відомо, що жителі села Куча зі зброєю в руках не раз захищали свою віру від різних поневолювачів, зокрема у 1702 р. брали участь у козацькому повстанні проти католицької експансії.
У 1736 р. на території села на кошти парафіян була побудована православна церква на честь Вознесіння Господнього. Вона була дерев'яною та трикупольною. 1844 року до неї було прибудовано дзвіницю. 1891 року церкву розібрали, а на місці святого престолу поставили кам'яний пам'ятник. Новий просторий храм в честь Вознесіння Господнього з одноярусним іконостасом, автором проекту якого був відомий київський архітектор Геллер, був освячений в 1886 р. Церкву будували на кошти парафіян з допомогою казни. Вартість храму — 21000 рублів, з яких казною було видано 7000 рублів. Церква була п'ятикупольною та побудованою разом із дзвіницею.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelUxTHlWRU1DVkJNU1ZFTUNWQ01pVkVNU1U0UmlWRU1TVTRNaVZFTUNWQ1JTMGxSREFsT1RJbFJEQWxRa1VsUkRBbFFqY2xSREFsUWtRbFJEQWxRalVsUkRFbE9ERWxSREFsUWpVbFJEQWxRa1FsUkRFbE9ERWxSREVsT0VNbFJEQWxRa0VsUkRBbFFqZ2xSREFsUWpsZkpVUXhKVGcxSlVReEpUZ3dKVVF3SlVJd0pVUXdKVUpEWHlWRU1TVTRNUzVmSlVRd0pUbEJKVVF4SlRnekpVUXhKVGczSlVRd0pVSXdYeVV5T0RFNU5qUmZKVVF4SlRnd0xpVXlPUzVxY0djdk1qQXdjSGd0SlVRd0pVRXhKVVF3SlVJeUpVUXhKVGhHSlVReEpUZ3lKVVF3SlVKRkxTVkVNQ1U1TWlWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ055VkVNQ1ZDUkNWRU1DVkNOU1ZFTVNVNE1TVkVNQ1ZDTlNWRU1DVkNSQ1ZFTVNVNE1TVkVNU1U0UXlWRU1DVkNRU1ZFTUNWQ09DVkVNQ1ZDT1Y4bFJERWxPRFVsUkRFbE9EQWxSREFsUWpBbFJEQWxRa05mSlVReEpUZ3hMbDhsUkRBbE9VRWxSREVsT0RNbFJERWxPRGNsUkRBbFFqQmZKVEk0TVRrMk5GOGxSREVsT0RBdUpUSTVMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Із священників, які служили в селі Куча у XVIII ст., відомі: Яків Любинський (рукоположений у 1730 р). В XIX ст. тут священствували: Федір Крижанівський (з 1800 по 1832 р.); Іоан Шманкевич (з 1842 по 1872 р.), а пізніше Сильвестр Львович. Є версія, що останній був похований біля церкви, а після зруйнування храму більшовиками в 1964 р. його останки було перезахоронено на сільському цвинтарі.
Про життя Кучанської церковної парафії у 20-30 роках XX століття збереглося обмаль відомостей, практично немає літератури та інших джерел інформації. З розповідей очевидців відомо, що в цей період відбувається жахливе насильство над священнослужителями та віруючими.
Про священників, які несли церковне служіння в Кучі в ці часи, майже нічого не відомо. Відомо лише, що приблизно 1948 року в с. Куча прибув священник Василій Іванович Швець (1925 р. н.). Через конфлікт із головою сільської ради в 1951 році о. Василій був засуджений і позбавлений волі на 10 років по політичній статті. Перед самим арештом о. Василій перевіз свою сім'ю у Віньковецький район. Після смерті Й. В. Сталіна священник був звільнений по амністії. Повернувся в с. Куча, але служити у церкві йому уже не дозволили. Згодом він теж переїхав у Віньковецький район.
У період німецько-радянської війни почалось духовне піднесення, а в післявоєнний період церква знову зазнала розорення. Церква опустіла, почала занепадати та руйнуватись. Без капітального ремонту почала протікати покрівля.
У 1956 році богослужіння остаточно припинились. У церкві зробили склад для мінеральних добрив, а в 1964 році її зруйнували вибухівкою. На її місці була збудована школа. Віруючі люди села Куча відвідували храми у інших селах та містах.
Після розпаду СРСР та проголошення незалежності України народ отримав свободу віросповідання. На той період у селі Куча для церковних потреб обладнали нежиле, не дуже придатне приміщення, яке у різні часи слугувало за склад та сільський будинок культури. Туди приїжджав священник Іоан, який мав свою парафію у селі Куражин.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkl5THlWRU1DVkJNU1ZFTUNWQ01pVkVNU1U0UmlWRU1TVTRNaVZFTUNWQ1JTMGxSREFsT1RJbFJEQWxRa1VsUkRBbFFqY2xSREFsUWtRbFJEQWxRalVsUkRFbE9ERWxSREFsUWpVbFJEQWxRa1FsUkRFbE9ERWxSREVsT0VNbFJEQWxRa0VsUkRBbFFqZ2xSREFsUWpsZkpVUXhKVGcxSlVReEpUZ3dKVVF3SlVJd0pVUXdKVUpEWHlWRU1TVTRNUzVmSlVRd0pUbEJKVVF4SlRnekpVUXhKVGczSlVRd0pVSXdYek11YW5Cbkx6STFNSEI0TFNWRU1DVkJNU1ZFTUNWQ01pVkVNU1U0UmlWRU1TVTRNaVZFTUNWQ1JTMGxSREFsT1RJbFJEQWxRa1VsUkRBbFFqY2xSREFsUWtRbFJEQWxRalVsUkRFbE9ERWxSREFsUWpVbFJEQWxRa1FsUkRFbE9ERWxSREVsT0VNbFJEQWxRa0VsUkRBbFFqZ2xSREFsUWpsZkpVUXhKVGcxSlVReEpUZ3dKVVF3SlVJd0pVUXdKVUpEWHlWRU1TVTRNUzVmSlVRd0pUbEJKVVF4SlRnekpVUXhKVGczSlVRd0pVSXdYek11YW5Cbi5qcGc=.jpg)
17 вересня (пам'ять Іоасафа Білгородського) 1994 року на пожертви односельчан та людей з інших поселень, за допомогою сільського господарства та групи особливо відданих цій справі людей, під керівництвом Бакая Івана Онисійовича розпочалось будівництво церкви. Мешканець села Горяк Василь Петрович надав дозвіл на використання частини своєї присадибної ділянки, а йому була наділена земля в іншому місці.
У 1996 році на прохання віруючих, керуючий Кам'янець Подільською єпархією архієпископ Никанор призначив до села постійного священника Петра Ворону, адже його попередники мали свої парафії. Служби відбувались в тому ж таки переобладнаному будинку де і раніше.
17 вересня 1996 року відбулось освячення церкви Вознесіння Господнього в с. Куча. Освятив його Високоприосвященнійший Никанор Архієпископ Кам'янець-Подільський і Городоцький.
У 2003 році художник Василь Андрійович Гриник з м. Ярмолинець виконав художній розпис храму. З часом у церкві зробили водяне опалення, придбали три дзвони, відкрили невеличку бібліотеку.
У 2011 році майстер художньої різьби священник Миколай Бадурич виготовив трьохярусний іконостас. В м. Біла Церква в іконописній школі художника Леоніда Петровича Бачинського були виготовлені для іконостасу ікони.
Джерела та література
- Панасюк В. В. «Історія Подільського села Куча», 2009 р.
- Ровінський В., Миханчук О. «Православіє на Подолії», Кам'янець-Подільський, «Дзвін», 1995 р.
- Сицинський Ю. «Приходы и церкви Подольской епархии», 2009 р.
- Спогади жителів села Куча
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Cerkva Voznesinnya Gospodnogo chinna murovana cerkva Ukrayinskoyi pravoslavnoyi cerkvi Moskovskogo patriarhatu sela Kucha Novoushickogo rajonu Hmelnickoyi oblasti Cerkva Voznesinnya Gospodnogo48 45 43 pn sh 27 16 27 sh d 48 76194 pn sh 27 27417 sh d 48 76194 27 27417 Koordinati 48 45 43 pn sh 27 16 27 sh d 48 76194 pn sh 27 27417 sh d 48 76194 27 27417Tip sporudicerkvaRoztashuvannya Ukrayina KuchaPersha zgadka1736Zrujnovano1964Vidbudovano1996NalezhnistUkrayinska pravoslavna cerkva Moskovskij patriarhat EponimVoznesinnya GospodnyeSvyato Voznesenskij hram Kucha Ukrayina Pokazati na mapi UkrayinaSvyato Voznesenskij hram Kucha Hmelnicka oblast Pokazati na mapi Hmelnicka oblast U Vikipediyi ye statti pro inshi znachennya cogo termina Cerkva Voznesinnya Gospodnogo Cya stattya mistit pravopisni leksichni gramatichni stilistichni abo inshi movni pomilki yaki treba vipraviti Vi mozhete dopomogti vdoskonaliti cyu stattyu pogodivshi yiyi iz chinnimi movnimi standartami traven 2018 IstoriyaZ istorichnih dzherel vidomo sho zhiteli sela Kucha zi zbroyeyu v rukah ne raz zahishali svoyu viru vid riznih ponevolyuvachiv zokrema u 1702 r brali uchast u kozackomu povstanni proti katolickoyi ekspansiyi U 1736 r na teritoriyi sela na koshti parafiyan bula pobudovana pravoslavna cerkva na chest Voznesinnya Gospodnogo Vona bula derev yanoyu ta trikupolnoyu 1844 roku do neyi bulo pribudovano dzvinicyu 1891 roku cerkvu rozibrali a na misci svyatogo prestolu postavili kam yanij pam yatnik Novij prostorij hram v chest Voznesinnya Gospodnogo z odnoyarusnim ikonostasom avtorom proektu yakogo buv vidomij kiyivskij arhitektor Geller buv osvyachenij v 1886 r Cerkvu buduvali na koshti parafiyan z dopomogoyu kazni Vartist hramu 21000 rubliv z yakih kaznoyu bulo vidano 7000 rubliv Cerkva bula p yatikupolnoyu ta pobudovanoyu razom iz dzviniceyu Cerkva Voznesinnya Gospodnogo u 1964 roci Iz svyashennikiv yaki sluzhili v seli Kucha u XVIII st vidomi Yakiv Lyubinskij rukopolozhenij u 1730 r V XIX st tut svyashenstvuvali Fedir Krizhanivskij z 1800 po 1832 r Ioan Shmankevich z 1842 po 1872 r a piznishe Silvestr Lvovich Ye versiya sho ostannij buv pohovanij bilya cerkvi a pislya zrujnuvannya hramu bilshovikami v 1964 r jogo ostanki bulo perezahoroneno na silskomu cvintari Pro zhittya Kuchanskoyi cerkovnoyi parafiyi u 20 30 rokah XX stolittya zbereglosya obmal vidomostej praktichno nemaye literaturi ta inshih dzherel informaciyi Z rozpovidej ochevidciv vidomo sho v cej period vidbuvayetsya zhahlive nasilstvo nad svyashennosluzhitelyami ta viruyuchimi Pro svyashennikiv yaki nesli cerkovne sluzhinnya v Kuchi v ci chasi majzhe nichogo ne vidomo Vidomo lishe sho priblizno 1948 roku v s Kucha pribuv svyashennik Vasilij Ivanovich Shvec 1925 r n Cherez konflikt iz golovoyu silskoyi radi v 1951 roci o Vasilij buv zasudzhenij i pozbavlenij voli na 10 rokiv po politichnij statti Pered samim areshtom o Vasilij pereviz svoyu sim yu u Vinkoveckij rajon Pislya smerti J V Stalina svyashennik buv zvilnenij po amnistiyi Povernuvsya v s Kucha ale sluzhiti u cerkvi jomu uzhe ne dozvolili Zgodom vin tezh pereyihav u Vinkoveckij rajon U period nimecko radyanskoyi vijni pochalos duhovne pidnesennya a v pislyavoyennij period cerkva znovu zaznala rozorennya Cerkva opustila pochala zanepadati ta rujnuvatis Bez kapitalnogo remontu pochala protikati pokrivlya U 1956 roci bogosluzhinnya ostatochno pripinilis U cerkvi zrobili sklad dlya mineralnih dobriv a v 1964 roci yiyi zrujnuvali vibuhivkoyu Na yiyi misci bula zbudovana shkola Viruyuchi lyudi sela Kucha vidviduvali hrami u inshih selah ta mistah Pislya rozpadu SRSR ta progoloshennya nezalezhnosti Ukrayini narod otrimav svobodu virospovidannya Na toj period u seli Kucha dlya cerkovnih potreb obladnali nezhile ne duzhe pridatne primishennya yake u rizni chasi sluguvalo za sklad ta silskij budinok kulturi Tudi priyizhdzhav svyashennik Ioan yakij mav svoyu parafiyu u seli Kurazhin Cerkva Voznesinnya Gospodnogo 2015 rik 17 veresnya pam yat Ioasafa Bilgorodskogo 1994 roku na pozhertvi odnoselchan ta lyudej z inshih poselen za dopomogoyu silskogo gospodarstva ta grupi osoblivo viddanih cij spravi lyudej pid kerivnictvom Bakaya Ivana Onisijovicha rozpochalos budivnictvo cerkvi Meshkanec sela Goryak Vasil Petrovich nadav dozvil na vikoristannya chastini svoyeyi prisadibnoyi dilyanki a jomu bula nadilena zemlya v inshomu misci U 1996 roci na prohannya viruyuchih keruyuchij Kam yanec Podilskoyu yeparhiyeyu arhiyepiskop Nikanor priznachiv do sela postijnogo svyashennika Petra Voronu adzhe jogo poperedniki mali svoyi parafiyi Sluzhbi vidbuvalis v tomu zh taki pereobladnanomu budinku de i ranishe 17 veresnya 1996 roku vidbulos osvyachennya cerkvi Voznesinnya Gospodnogo v s Kucha Osvyativ jogo Visokopriosvyashennijshij Nikanor Arhiyepiskop Kam yanec Podilskij i Gorodockij U 2003 roci hudozhnik Vasil Andrijovich Grinik z m Yarmolinec vikonav hudozhnij rozpis hramu Z chasom u cerkvi zrobili vodyane opalennya pridbali tri dzvoni vidkrili nevelichku biblioteku U 2011 roci majster hudozhnoyi rizbi svyashennik Mikolaj Badurich vigotoviv trohyarusnij ikonostas V m Bila Cerkva v ikonopisnij shkoli hudozhnika Leonida Petrovicha Bachinskogo buli vigotovleni dlya ikonostasu ikoni Dzherela ta literaturaPanasyuk V V Istoriya Podilskogo sela Kucha 2009 r Rovinskij V Mihanchuk O Pravoslaviye na Podoliyi Kam yanec Podilskij Dzvin 1995 r Sicinskij Yu Prihody i cerkvi Podolskoj eparhii 2009 r Spogadi zhiteliv sela Kucha