Федір Іванович Вунш (нім. Theodor Wunsch; близько 1770, Німеччина — 1836, Миколаїв) — миколаївський міський архітектор, статський радник 5-го класу, дворянин.
Федір Іванович Вунш | |
---|---|
Теодор Вунш (нім. Theodor Wunsch) | |
![]() | |
Народження | близько 1770 |
Смерть | 1836 |
Діяльність | архітектор |
Праця в містах | Миколаїв, Херсон, Одеса, Ахтіяр |
Найважливіші споруди | Миколаївська астрономічна обсерваторія |
Містобудівні проєкти | Миколаїв |
Нагороди | ![]() |
Біографія
Походив з обер-офіцерських дітей. У 1780-х роках був секретарем при кураторі Московського університету письменникові Михайлові Хераскові.
Містобудування
З 1791 на запрошення Григорія Потьомкіна працював помічником архітектора в експедиції будівель міста Миколаєва під керівництвом .
З 1796 архітектор, в тому ж році йому доручено спостерігати за будівництвом турецької мечеті в Тернівці (докладніще див. Миколаївська мечеть).
Наприкінці XVIII століття Федір Вунш разом з Іваном Князєвим і створили проєкти майже всіх основних відомчих, адміністративних, культових і цивільних будинків та плану забудови міста, сформувавши його вигляд.
З 1803 по 1820 служив архітектором (Миколаїв).
У 1818 — архітектор VI-го класу, в 1821—1836 головний архітектор та голова Будівельної комісії цього департаменту (у 1823 — начальник відділення).
У діяльності Вунша спостерігаються два періоди творчої активності: у 1802—1803 і 1820—1823 роках, коли він створює багато проєктів відомчих будівель у Миколаєві, Херсоні, Одесі, Ахтіярі.
В Миколаєві ним створені: план міста (1803), Морська астрономічна обсерваторія (1821—1827, нині Миколаївська астрономічна обсерваторія — остання і найбільша робота Вунша), (1809—1810), Морський острог з лазаретом і церквою (1803 і 1820, зберігся), оранжереї при Будинку головного командира Чорноморського флоту і портів (1821, нині Миколаївський музей суднобудування і флоту), штаб- і обер-офіцерські будинки (1803), кілька казарм (1803 і 1821), магазини і майстерні Миколаївського адміралтейства (1803), госпіталь на 600 осіб, воловий та артилерійський двори (1803). Припускають, що Вуншу також належать проєкти перебудови будинку Головного командира Чорноморського флоту і портів (1804, 1814, 1818, 1819, 1821), що створили його сучасний вигляд. Ймовірно, він також спроєктував будинок флагманів і командирів (1826), будівлю штурманського училища на мисі Порохового льоху (1820), міську управу (1808) та інші споруди.
Всього Федір Вунш займався містобудуванням Миколаєва понад 45 років, виконавши за цей час для міста більше 26 комплексних проєктів. Він став першим архітектором, який займався благоустроєм Миколаєва. Розробив проєкт замощення, освітлення та озеленення вулиці Адміральської, проєкт ліхтарних стовпів, планування бульвару (1821—1826). Під керівництвом Вунша працювали архітектори К. Орлов і Л. Опацький.
Для Херсона Вунш розробив проєкти Морського госпіталю, порту, офіцерських будинків і казарм.
Інша діяльність
Федір Вунш займався не тільки архітектурою. У 1818 році він послав міністру внутрішніх справ, письменнику і державному діячеві в Петербург, перекладену ним книгу про сукноткацтво і вірш «Звільнений струмок» (рос. «Освобожденный ручей»).
Нагороди
Нагороджений орденом Святого Володимира IV-го ступеня за вислугу років.
Родина
Федір Вунш мав дочку Генрієтту та сина (1811, Миколаїв — 1854). Василь Федорович брав участь у Кримській війні; у 1854 році в чині полковника перебував при штабі головнокомандувача сухопутними і морськими силами в Криму князя Олександра Меншикова, виконуючи обов'язки начальника штабу армії і будучи черговим генералом.
Генрієтта вийшла заміж за Петра Петровича Гумберта, колезького асессора. У них народилося 7 дітей: Федір 1833 р.н., Петро 1834 р.н., Миколай 1835 р.н., Єлизавета 1837 р.н., близнючки Олександра та Євгенія 1845 р.н., Олена 1848 р.н.
Посилання
Джерела
- Вунш Федір Іванович [ 5 березня 2016 у Wayback Machine.](рос.)
- (довідкова біографія) [ 4 березня 2016 у Wayback Machine.]
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Fedir Ivanovich Vunsh nim Theodor Wunsch blizko 1770 Nimechchina 1836 Mikolayiv mikolayivskij miskij arhitektor statskij radnik 5 go klasu dvoryanin Fedir Ivanovich VunshTeodor Vunsh nim Theodor Wunsch Narodzhennya blizko 1770NimechchinaSmert 1836 1836 MikolayivDiyalnist arhitektorPracya v mistah Mikolayiv Herson Odesa AhtiyarNajvazhlivishi sporudi Mikolayivska astronomichna observatoriyaMistobudivni proyekti MikolayivNagorodi Orden Svyatogo Volodimira 4 stupenyaBiografiyaPohodiv z ober oficerskih ditej U 1780 h rokah buv sekretarem pri kuratori Moskovskogo universitetu pismennikovi Mihajlovi Heraskovi Mistobuduvannya Z 1791 na zaproshennya Grigoriya Potomkina pracyuvav pomichnikom arhitektora v ekspediciyi budivel mista Mikolayeva pid kerivnictvom Z 1796 arhitektor v tomu zh roci jomu dorucheno sposterigati za budivnictvom tureckoyi mecheti v Ternivci dokladnishe div Mikolayivska mechet Naprikinci XVIII stolittya Fedir Vunsh razom z Ivanom Knyazyevim i stvorili proyekti majzhe vsih osnovnih vidomchih administrativnih kultovih i civilnih budinkiv ta planu zabudovi mista sformuvavshi jogo viglyad Z 1803 po 1820 sluzhiv arhitektorom Mikolayiv U 1818 arhitektor VI go klasu v 1821 1836 golovnij arhitektor ta golova Budivelnoyi komisiyi cogo departamentu u 1823 nachalnik viddilennya U diyalnosti Vunsha sposterigayutsya dva periodi tvorchoyi aktivnosti u 1802 1803 i 1820 1823 rokah koli vin stvoryuye bagato proyektiv vidomchih budivel u Mikolayevi Hersoni Odesi Ahtiyari V Mikolayevi nim stvoreni plan mista 1803 Morska astronomichna observatoriya 1821 1827 nini Mikolayivska astronomichna observatoriya ostannya i najbilsha robota Vunsha 1809 1810 Morskij ostrog z lazaretom i cerkvoyu 1803 i 1820 zberigsya oranzhereyi pri Budinku golovnogo komandira Chornomorskogo flotu i portiv 1821 nini Mikolayivskij muzej sudnobuduvannya i flotu shtab i ober oficerski budinki 1803 kilka kazarm 1803 i 1821 magazini i majsterni Mikolayivskogo admiraltejstva 1803 gospital na 600 osib volovij ta artilerijskij dvori 1803 Pripuskayut sho Vunshu takozh nalezhat proyekti perebudovi budinku Golovnogo komandira Chornomorskogo flotu i portiv 1804 1814 1818 1819 1821 sho stvorili jogo suchasnij viglyad Jmovirno vin takozh sproyektuvav budinok flagmaniv i komandiriv 1826 budivlyu shturmanskogo uchilisha na misi Porohovogo lohu 1820 misku upravu 1808 ta inshi sporudi Vsogo Fedir Vunsh zajmavsya mistobuduvannyam Mikolayeva ponad 45 rokiv vikonavshi za cej chas dlya mista bilshe 26 kompleksnih proyektiv Vin stav pershim arhitektorom yakij zajmavsya blagoustroyem Mikolayeva Rozrobiv proyekt zamoshennya osvitlennya ta ozelenennya vulici Admiralskoyi proyekt lihtarnih stovpiv planuvannya bulvaru 1821 1826 Pid kerivnictvom Vunsha pracyuvali arhitektori K Orlov i L Opackij Dlya Hersona Vunsh rozrobiv proyekti Morskogo gospitalyu portu oficerskih budinkiv i kazarm Insha diyalnist Fedir Vunsh zajmavsya ne tilki arhitekturoyu U 1818 roci vin poslav ministru vnutrishnih sprav pismenniku i derzhavnomu diyachevi v Peterburg perekladenu nim knigu pro suknotkactvo i virsh Zvilnenij strumok ros Osvobozhdennyj ruchej NagorodiNagorodzhenij ordenom Svyatogo Volodimira IV go stupenya za vislugu rokiv RodinaFedir Vunsh mav dochku Genriyettu ta sina 1811 Mikolayiv 1854 Vasil Fedorovich brav uchast u Krimskij vijni u 1854 roci v chini polkovnika perebuvav pri shtabi golovnokomanduvacha suhoputnimi i morskimi silami v Krimu knyazya Oleksandra Menshikova vikonuyuchi obov yazki nachalnika shtabu armiyi i buduchi chergovim generalom Genriyetta vijshla zamizh za Petra Petrovicha Gumberta kolezkogo asessora U nih narodilosya 7 ditej Fedir 1833 r n Petro 1834 r n Mikolaj 1835 r n Yelizaveta 1837 r n bliznyuchki Oleksandra ta Yevgeniya 1845 r n Olena 1848 r n PosilannyaPortal Mistectvo Portal Arhitektura DzherelaVunsh Fedir Ivanovich 5 bereznya 2016 u Wayback Machine ros dovidkova biografiya 4 bereznya 2016 u Wayback Machine