Вельмо́жа (стар. слов.: velь-moža, «велика сила, міць»; «можновладець»; лат. magnifici) — неофіційний шляхетний титул, назва представників панівного класу у Великому князівстві Київському, Королівстві Русі, Великому князівстві Литовському, Руському і Жемантійському та інших державах, які займали друге (разом з боярами), після князів та королів, панівне становище в управлінні країною.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekZrTDBaaFkybGhiRjlEYUhKdmJtbGpiR1ZmTFY5aUxqRXhKVEpEWDNBdU1ERXhYeTFmVTJWeVoybDFjMTl2Wmw5U1lXUnZibVY2YUM1bmFXWXZNakF3Y0hndFJtRmphV0ZzWDBOb2NtOXVhV05zWlY4dFgySXVNVEVsTWtOZmNDNHdNVEZmTFY5VFpYSm5hWFZ6WDI5bVgxSmhaRzl1Wlhwb0xtZHBaZz09LmdpZg==.gif)
В Україні в Середні віки цей титул мали люди високого стану, аристократія, що займала близьке до монарха місце, обіймала значну військову, придворну чи державну посаду, мала велику вагу в суспільстві.
Етимологія
Походить термін від старослов'янських слів «велике можу» або «великий муж».
В досліджені «Материали для словаря древнерусского языка по письменным памятникам» І. І. Срезневського сказано, що цей титул складений зі слів «вельми» і «можу», тобто людина, що має велику силу, велику міць, велику владу в державі, людина великого становища. Також існує старослов'янське слово velьmoza (могущество, міць).
Інші дослідники виводять виникнення цього титулу внаслідок контамінації зі словом mǫžь «муж», що набуло значення «великий муж». В давньоукраїнських літописах XII—XVI століть згадуються «кращі мужі» (іноді конкретизували: «кращі мужі князя»). Йшлося про близькість до особи князя (короля), приналежність до «тісного кола» його радників і сподвижників, воєвод, бояр й удільних князів. Це були початки української шляхти, що займала панівне становище у політичному та економічному житті середньовічної України.
Застосування
Титул вельможа мав неофіційне значення й ніколи не був юридичним терміном. В давньоукраїнських писемних джерелах вельможі згадуються дуже часто. Вони ставляться в один ряд з боярами, як найближчі соратники монарха: «Бояре і вельможи і вся дружина…». З іншого боку, вони протиставлялись «простим людям».
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTh6THpOa0wwSnliMk5yYUdGMWMxOWhibVJmUldaeWIyNWZSVzVqZVdOc2IzQmxaR2xqWDBScFkzUnBiMjVoY25sZllqRXdYemcyTWkwd0xtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
В давньоукраїнській релігійній літературі й перекладах Святого Письма використовувався церковно-книжковий зворот «вельможа», що є довільним перекладом грецького слова «сильний».
Титул вельможа набуває широкого розповсюдження в Україні, в писемних джерелах, починаючи з XI ст. Стосується він до знатних, шляхетних осіб, державних діячів наближених до князя або короля. Використовується у значені «дуже поважна особа», «можновладець», «владар».
Пізніше, в часи Великого князівства Руського та Козацької держави цей титул трансформувався в Ясновельможний, яким називали князів та гетьманів: «ясновельможний князь» або «ясновельможний пане гетьмане».
В історії середньовічної Боснії 14-15 століття існував титул вельможа (Velmoža) — значний боснійський володар (князь, магнат), якому вдалося розширити свої володіння та вплив до рівня конкуренції з Боснійським правителем.
Термін стосувався регіональних володарів, але також мав неофіційний статус. Попри свою автономію (переважно економічну) боснійські вельможі визнавали центральну королівську владу та підтримували Боснійського монарха у протистоянні зовнішнім супротивникам (Угорщина, Дубровник, Османська імперія). Найвідоміші боснійські вельможі — Хорватиничі, Косачі, Радивоєвичі, Павловичі та Златоносовичі.
Український титул «вельможа» також умовно відповідає римському «optimus» (кращий, достойний), іспанському «Ricohombre», португальському, старо-французькому та галісійському «Rico-homem» — «багата, знатна людина».
Джерела
- ВЕЛЬМОЖА — ЕТИМОЛОГІЯ [ 15 лютого 2020 у Wayback Machine.]
- Боярство і шляхта в добу Королівства Руського, Литви і Польщі [ 15 лютого 2020 у Wayback Machine.]
- «Материалы для словаря древнерусского языка по письменным памятникам» И. И. Срезневского (вып. I, СПб., 1890).
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Velmo zha star slov vel moza velika sila mic mozhnovladec lat magnifici neoficijnij shlyahetnij titul nazva predstavnikiv panivnogo klasu u Velikomu knyazivstvi Kiyivskomu Korolivstvi Rusi Velikomu knyazivstvi Litovskomu Ruskomu i Zhemantijskomu ta inshih derzhavah yaki zajmali druge razom z boyarami pislya knyaziv ta koroliv panivne stanovishe v upravlinni krayinoyu V Ukrayini v Seredni viki cej titul mali lyudi visokogo stanu aristokratiya sho zajmala blizke do monarha misce obijmala znachnu vijskovu pridvornu chi derzhavnu posadu mala veliku vagu v suspilstvi EtimologiyaPohodit termin vid staroslov yanskih sliv velike mozhu abo velikij muzh V doslidzheni Materiali dlya slovarya drevnerusskogo yazyka po pismennym pamyatnikam I I Sreznevskogo skazano sho cej titul skladenij zi sliv velmi i mozhu tobto lyudina sho maye veliku silu veliku mic veliku vladu v derzhavi lyudina velikogo stanovisha Takozh isnuye staroslov yanske slovo velmoza mogushestvo mic Inshi doslidniki vivodyat viniknennya cogo titulu vnaslidok kontaminaciyi zi slovom mǫz muzh sho nabulo znachennya velikij muzh V davnoukrayinskih litopisah XII XVI stolit zgaduyutsya krashi muzhi inodi konkretizuvali krashi muzhi knyazya Jshlosya pro blizkist do osobi knyazya korolya prinalezhnist do tisnogo kola jogo radnikiv i spodvizhnikiv voyevod boyar j udilnih knyaziv Ce buli pochatki ukrayinskoyi shlyahti sho zajmala panivne stanovishe u politichnomu ta ekonomichnomu zhitti serednovichnoyi Ukrayini ZastosuvannyaTitul velmozha mav neoficijne znachennya j nikoli ne buv yuridichnim terminom V davnoukrayinskih pisemnih dzherelah velmozhi zgaduyutsya duzhe chasto Voni stavlyatsya v odin ryad z boyarami yak najblizhchi soratniki monarha Boyare i velmozhi i vsya druzhina Z inshogo boku voni protistavlyalis prostim lyudyam V davnoukrayinskij religijnij literaturi j perekladah Svyatogo Pisma vikoristovuvavsya cerkovno knizhkovij zvorot velmozha sho ye dovilnim perekladom greckogo slova silnij Titul velmozha nabuvaye shirokogo rozpovsyudzhennya v Ukrayini v pisemnih dzherelah pochinayuchi z XI st Stosuyetsya vin do znatnih shlyahetnih osib derzhavnih diyachiv nablizhenih do knyazya abo korolya Vikoristovuyetsya u znacheni duzhe povazhna osoba mozhnovladec vladar Piznishe v chasi Velikogo knyazivstva Ruskogo ta Kozackoyi derzhavi cej titul transformuvavsya v Yasnovelmozhnij yakim nazivali knyaziv ta getmaniv yasnovelmozhnij knyaz abo yasnovelmozhnij pane getmane V istoriyi serednovichnoyi Bosniyi 14 15 stolittya isnuvav titul velmozha Velmoza znachnij bosnijskij volodar knyaz magnat yakomu vdalosya rozshiriti svoyi volodinnya ta vpliv do rivnya konkurenciyi z Bosnijskim pravitelem Termin stosuvavsya regionalnih volodariv ale takozh mav neoficijnij status Popri svoyu avtonomiyu perevazhno ekonomichnu bosnijski velmozhi viznavali centralnu korolivsku vladu ta pidtrimuvali Bosnijskogo monarha u protistoyanni zovnishnim suprotivnikam Ugorshina Dubrovnik Osmanska imperiya Najvidomishi bosnijski velmozhi Horvatinichi Kosachi Radivoyevichi Pavlovichi ta Zlatonosovichi Ukrayinskij titul velmozha takozh umovno vidpovidaye rimskomu optimus krashij dostojnij ispanskomu Ricohombre portugalskomu staro francuzkomu ta galisijskomu Rico homem bagata znatna lyudina DzherelaVELMOZhA ETIMOLOGIYa 15 lyutogo 2020 u Wayback Machine Boyarstvo i shlyahta v dobu Korolivstva Ruskogo Litvi i Polshi 15 lyutogo 2020 u Wayback Machine Materialy dlya slovarya drevnerusskogo yazyka po pismennym pamyatnikam I I Sreznevskogo vyp I SPb 1890