Вельдський басейн — головна топографічна особливість Південної Англії та Північної Франції часів від тріасу до пізньої крейди. Його підняття у пізній крейді призвело утворення Велденської антикліналі. У товщі гірських порід є поклади вуглеводнів, а саме вугілля, нафти та газу.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekl6TDFkbFlXeGtRbUZ6YVc1RGNtOXpjMU5sWTNScGIyNHVjRzVuTHpZd01IQjRMVmRsWVd4a1FtRnphVzVEY205emMxTmxZM1JwYjI0dWNHNW4ucG5n.png)
Формування
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekppTDBkbGIyeHZaMmxqWDIxaGNGOVRSVjlGYm1kc1lXNWtYeVV5Tmw5RGFHRnVibVZzWDBWT0xuTjJaeTh5TWpCd2VDMUhaVzlzYjJkcFkxOXRZWEJmVTBWZlJXNW5iR0Z1WkY4bE1qWmZRMmhoYm01bGJGOUZUaTV6ZG1jdWNHNW4ucG5n.png)
Формування Вельдського басейну почалося у кам'яновугільному періоді, коли скелі, що нині є фундаментом, були відкладені у низовинних болотах, утворюючи вугілля, яке видобувалося на півночі та сході в Кенті, але свердловини, пробурені в 19 столітті, не змогли знайти це родовище в районі Вельда. Відкладення карбону можуть бути перекриті ранньотріасовими відкладеннями. Відкладенні породи були підняті та зруйновані під час Герцинського орогенезу, причому терен, що зараз займає Вельдський басейн, був низьким зовнішнім складчастим поясом до основного горотворення, яке було розташоване у межах сучасного Ла-Маншу. Залишки гірського пасма сьогодні можна побачити у Девоні та Корнуоллі — Корнубійський масив. На відміну від Девона і Корнуолла, деформація не викликала метаморфізму.
Гірське пасмо зазнало руйнації невдовзі після орогенезу, що призвело до того, що колишні північні насуви знову стали звичайними розломами, з яких розвинувся Вельдський басейн, який є продовженням значно більшого [en]. Вельдський басейн поволі опускався протягом юрського, крейдяного та раннього третинного періоду, що призвело до відкладення товстої послідовності осадових порід. На початку юри на півночі і сході розвивався мілководний шельф з домінуванням мулу.
Реактивація басейну
В результаті альпійського горотворення басейн був стиснутий між кратонами з півночі та півдня, що призвело до реактивації колишніх розломів у незначні насуви (якими вони були під час Герцинського орогенезу) та утворення антикліналі Вельд-Артуа. Дві позитивні структури, Велденська антикліналь і Ла-Манш-Хай, накладаються на ранніші, мезозойські басейни (басейни Вельдський і Ла-Маншу). Це майже точне накладання об'єктів стиснення на лежачі в основі раніше розширені об'єкти ідеально ілюструє принципи структурної інверсії через великий і добре визначений геологічний об'єкт. Загальне підняття, викликане третинною інверсією на сході Вельдського басейну, оцінюється в 1525 м; який внаслідок великої кількості мезозойських відкладень не розкриває підстилаючий палеозойський фундамент. Використання оцінок початкової товщини крейди (400—460 м) та інші мезозойські товщі вказують на складну складчасту структуру, яка, якщо вона не була розмита під час підняття, досягала висоти пасма 1400 м над нинішнім [en]. . Проте цілком імовірно, що ерозія відбувалась одночасно з підняттям, що призвело до надходження великої кількості опадів у Північне море та Ла-Манш.
Примітки
- Gibbons, Wes (1981). The Weald, Rocks and Fossils Field Guide. Unwin Paperbacks. с. 115.
- Butler, M; Pullan, C.P. (1990). Tertiary structures and hydrocarbon entrapment in the Weald Basin of southern England. У Hardman, R.F.P.; Brookes (ред.). . Special Publication-Geological Society of London. Т. 55, № 371–391. с. 371—391. Bibcode:1990GSLSP..55..371B. doi:10.1144/gsl.sp.1990.055.01.19. Архів оригіналу за 1 грудня 2008. Процитовано 26 вересня 2010.
- Blundell, Derek J. (2002). . Geological Society, London, Special Publications. 196 (1): 85—101. Bibcode:2002GSLSP.196...85B. doi:10.1144/gsl.sp.2002.196.01.06. Архів оригіналу за 13 грудня 2007. Процитовано 26 вересня 2010.
- Mansy, J.L. (2003). Dynamics and inversion of the Mesozoic Basin of the Weald–Boulonnais area: role of basement reactivation. Tectonophysics. 373 (1–4): 161—179. Bibcode:2003Tectp.373..161M. doi:10.1016/S0040-1951(03)00289-0.
- Chadwick, R.A. (1993). Aspects of basin inversion in southern Britain. Journal of the Geological Society. 150 (2): 311—322. Bibcode:1993JGSoc.150..311C. doi:10.1144/gsjgs.150.2.0311.
- Jones, David, K (1999). . From: SMITH, B. J., WUALLZY, W. B. & WARKE, P. A. (eds) 1999. Uplift, Erosion and Stability: Perspectives on Longterm Landscape Development. Geological Society, London, Special Publications. 162 (1): 24—43. Bibcode:1999GSLSP.162...25J. doi:10.1144/GSL.SP.1999.162.01.03. Архів оригіналу за 21 листопада 2009. Процитовано 27 вересня 2010.
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Veldskij basejn golovna topografichna osoblivist Pivdennoyi Angliyi ta Pivnichnoyi Franciyi chasiv vid triasu do piznoyi krejdi Jogo pidnyattya u piznij krejdi prizvelo utvorennya Veldenskoyi antiklinali U tovshi girskih porid ye pokladi vuglevodniv a same vugillya nafti ta gazu Rozriz Pivdennoyi Angliyi sho pokazuye perevernutu prirodu Veldskogo basejnuFormuvannyaGeologichna karta pivdenno shidnoyi Angliyi ta regionu navkolo La Manshu sho pokazuye antiklinal Veld Artua i otzhe suchasnu formu Veldskogo basejnu Formuvannya Veldskogo basejnu pochalosya u kam yanovugilnomu periodi koli skeli sho nini ye fundamentom buli vidkladeni u nizovinnih bolotah utvoryuyuchi vugillya yake vidobuvalosya na pivnochi ta shodi v Kenti ale sverdlovini probureni v 19 stolitti ne zmogli znajti ce rodovishe v rajoni Velda Vidkladennya karbonu mozhut buti perekriti rannotriasovimi vidkladennyami Vidkladenni porodi buli pidnyati ta zrujnovani pid chas Gercinskogo orogenezu prichomu teren sho zaraz zajmaye Veldskij basejn buv nizkim zovnishnim skladchastim poyasom do osnovnogo gorotvorennya yake bulo roztashovane u mezhah suchasnogo La Manshu Zalishki girskogo pasma sogodni mozhna pobachiti u Devoni ta Kornuolli Kornubijskij masiv Na vidminu vid Devona i Kornuolla deformaciya ne viklikala metamorfizmu Girske pasmo zaznalo rujnaciyi nevdovzi pislya orogenezu sho prizvelo do togo sho kolishni pivnichni nasuvi znovu stali zvichajnimi rozlomami z yakih rozvinuvsya Veldskij basejn yakij ye prodovzhennyam znachno bilshogo en Veldskij basejn povoli opuskavsya protyagom yurskogo krejdyanogo ta rannogo tretinnogo periodu sho prizvelo do vidkladennya tovstoyi poslidovnosti osadovih porid Na pochatku yuri na pivnochi i shodi rozvivavsya milkovodnij shelf z dominuvannyam mulu Reaktivaciya basejnuV rezultati alpijskogo gorotvorennya basejn buv stisnutij mizh kratonami z pivnochi ta pivdnya sho prizvelo do reaktivaciyi kolishnih rozlomiv u neznachni nasuvi yakimi voni buli pid chas Gercinskogo orogenezu ta utvorennya antiklinali Veld Artua Dvi pozitivni strukturi Veldenska antiklinal i La Mansh Haj nakladayutsya na rannishi mezozojski basejni basejni Veldskij i La Manshu Ce majzhe tochne nakladannya ob yektiv stisnennya na lezhachi v osnovi ranishe rozshireni ob yekti idealno ilyustruye principi strukturnoyi inversiyi cherez velikij i dobre viznachenij geologichnij ob yekt Zagalne pidnyattya viklikane tretinnoyu inversiyeyu na shodi Veldskogo basejnu ocinyuyetsya v 1525 m yakij vnaslidok velikoyi kilkosti mezozojskih vidkladen ne rozkrivaye pidstilayuchij paleozojskij fundament Vikoristannya ocinok pochatkovoyi tovshini krejdi 400 460 m ta inshi mezozojski tovshi vkazuyut na skladnu skladchastu strukturu yaka yaksho vona ne bula rozmita pid chas pidnyattya dosyagala visoti pasma 1400 m nad ninishnim en Prote cilkom imovirno sho eroziya vidbuvalas odnochasno z pidnyattyam sho prizvelo do nadhodzhennya velikoyi kilkosti opadiv u Pivnichne more ta La Mansh PrimitkiGibbons Wes 1981 The Weald Rocks and Fossils Field Guide Unwin Paperbacks s 115 Butler M Pullan C P 1990 Tertiary structures and hydrocarbon entrapment in the Weald Basin of southern England U Hardman R F P Brookes red Special Publication Geological Society of London T 55 371 391 s 371 391 Bibcode 1990GSLSP 55 371B doi 10 1144 gsl sp 1990 055 01 19 Arhiv originalu za 1 grudnya 2008 Procitovano 26 veresnya 2010 Blundell Derek J 2002 Geological Society London Special Publications 196 1 85 101 Bibcode 2002GSLSP 196 85B doi 10 1144 gsl sp 2002 196 01 06 Arhiv originalu za 13 grudnya 2007 Procitovano 26 veresnya 2010 Mansy J L 2003 Dynamics and inversion of the Mesozoic Basin of the Weald Boulonnais area role of basement reactivation Tectonophysics 373 1 4 161 179 Bibcode 2003Tectp 373 161M doi 10 1016 S0040 1951 03 00289 0 Chadwick R A 1993 Aspects of basin inversion in southern Britain Journal of the Geological Society 150 2 311 322 Bibcode 1993JGSoc 150 311C doi 10 1144 gsjgs 150 2 0311 Jones David K 1999 From SMITH B J WUALLZY W B amp WARKE P A eds 1999 Uplift Erosion and Stability Perspectives on Longterm Landscape Development Geological Society London Special Publications 162 1 24 43 Bibcode 1999GSLSP 162 25J doi 10 1144 GSL SP 1999 162 01 03 Arhiv originalu za 21 listopada 2009 Procitovano 27 veresnya 2010